ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/9149/25		
Провадження № 22-ц/821/957/26		
категорія 304090200 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О. 

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»
відповідач: ОСОБА_1 
представник відповідача: адвокат Війтенко Вадим Юрійович

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Війтенка Вадима Юрійовича на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 грудня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М. в приміщенні Придніпровського районного суду міста Черкаси) у справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

04 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі по тексту ТОВ «Факторинг Партнерс», Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 04 січня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір № 0686572447/5.
На підставі Заявки-анкети № 3402754 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом відповідача, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0686572447/5 від 04.01.2020.
Відповідно до умов Договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 3229,00 грн, строк користування кредитом – 29 днів, строк дії договору – 3 роки, відсоткова ставка – 1,488% за один день користування кредитом.
За користування кредитом нараховуються відсотки відповідно до умов Договору у вигляді: стандартної процентної ставки, яка становить 1,488 % за один день користування кредитом, за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; номінальної відсоткової ставки, яка становить 1,75% за один день користування кредитом, яка застосовується у випадках, передбачених Договором; максимальної відсоткової ставки, яка становить 3,5% за один день користування кредитом і застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. 
Пропозицію (Оферта) укласти Договір надання позики та надання кредиту згідно Заявки-анкети № 3402754 від 25.12.2020 підписано кредитодавцем, а Акцепт оферти на укладення Договору надання позики та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3402754 від 25.12.2020 підписано позичальником електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. На момент подання позовної заяви строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
11.02.2022 було укладено Договір № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0686572447/5.
10.01.2023 було укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0686572447/5.
18.02.2025 було укладено Договір № 18-02/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0686572447/5.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 0686572447/5 від 04.01.2020, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 85279,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3229,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 82050,88 грн; комісія – 0,00 грн; пеня – 0,00 грн; 3% річних – 0,00 грн; інфляційні збитки – 0,00 грн.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48323,98 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3229,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги – 45094,98 грн; комісія – 0,00 грн; пеня – 0,00 грн; 3% річних – 0,00 грн; інфляційні збитки – 0,00 грн.
На підставі наведеного, ТОВ «Факторинг Партнерс» просило суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 48323,98 грн, сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 грудня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 0686572447/5 від 04 січня 2020 року в розмірі 48323,98 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та 5 000 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення суду мотивоване тим, що кредитний договір містить прізвище, ім`я, по батькові відповідача, РНОКПП, паспортні дані, адресу, мобільний телефон, а також підписи у формі алфавітно-цифрової послідовності, що підтверджує факт укладення Договору між первинним кредитором та відповідачем.
ОСОБА_1 не виконано належним чином свого обов`язку з повернення кредиту, тому з нього на користь позивача, як нового кредитора, підлягають стягненню тіло кредиту і відсотки за користування ним, які були погоджені сторонами та нараховані у межах строку кредитування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій через систему «Електронний суд» 16 березня 2026 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Війтенко В.Ю., вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному дослідженні дійсних обставин справи, що мають значення, просив рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановив факт укладення договору та умови кредитування, але неправильно застосував норми матеріального права.
Розмір заборгованості, стягнутої судом, суперечить умовам кредитного договору та вимогам спеціального законодавства і правовим висновкам Верховного Суду про заборону нараховувати проценти після закінчення строку кредитування та односторонню зміну кредитором цих умов, засадам добросовісності, розумності та справедливості цивільно-правових зобов`язань.
Звертає увагу, що ні оферта, ні акцепт не передбачають нарахування максимальної відсоткової ставки у розмірі 3,5%, яка застосовується у випадку неналежного виконання договору, після спливу 29 днів (строку кредитування). Максимальна відсоткова ставка за користування кредитом може бути нарахована лише в межах строку кредитування, а не після її завершення. Сума процентів за користування кредитом протягом строку кредитування з урахуванням максимальної відсоткової ставки становить 3277,44 грн (3229,00 грн х 3,5% (максимальна відсоткова ставка)/100 х 29 днів (строк кредитування). Досягнення сторонами згоди щодо нарахування 3,5% за кожен день користування кредитом лише в межах 29-денного строку кредитування опосередковано підтверджується тим, що в оферті та акцепті загальна вартість кредиту у випадку неналежного виконання боржником своїх зобов`язань становить 3277,44 грн, що відповідає розміру процентів, нарахованих протягом 29 днів за ставкою 3,5%. 
Таким чином, вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача виникла заборгованість за процентами у розмірі 45094,98 грн, не відповідає обставинам справи. 

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 14 квітня 2026 року до апеляційного суду через систему «Електронний суд», ТОВ «Факторинг Партнерс», вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, просило суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника відповідача, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Зазначається, що підписавши кредитний договір, сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання в якості процентів за порушення грошового зобов`язання.
Відповідач мав право протягом 14 днів відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору, яким не скористався. 
Крім того, доводи відповідача щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України є безпідставними, оскільки відповідач помилково відносить проценти за користування кредитом до штрафних санкцій. Оскільки нараховані проценти не є неустойкою (штрафом, пенею), діючим законодавством не передбачено обов`язку щодо їх зменшення.
Вважає, що апеляційна скарга представника відповідача фактично є непогодженням з позовними вимогами і рішенням суду без належного правового обґрунтування. 

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 04.01.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0686572447/5, за яким позичальнику надано кредит в сумі 3229,00 грн, строком на 29 днів.
Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень п.6,12 ч.1 ст.3, ч.12 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України), в якості аналога власноручного підпису Позичальника. 
За користування кредитом нараховуються відсотки відповідно до умов Договору у вигляді: стандартної процентної ставки, яка становить 1,488 % за один день користування кредитом, за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; номінальної відсоткової ставки, яка становить 1,75% за один день користування кредитом, яка застосовується у випадках, передбачених Договором; максимальної відсоткової ставки, яка становить 3,5% за один день користування кредитом, яка застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. 
З метою отримання кредитних коштів відповідач пройшов електронну ідентифікацію, вказав свої анкетні та паспортні дані, ідентифікаційний код. Сторони узгодили, що повернення кредиту здійснюється одним платежем по закінченні строку користування поточного кредиту. 
Згідно з копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» iPay.ua №2632_250117142900 від 17.01.2025 на банківську картку НОМЕР_1 перераховано грошові кошти у розмірі 3229,00 грн, згідно Заяви-Анкети та Договору № 0686572447/5.
11.02.2022 було укладено Договір № 11-02/22 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0686572447/5.
10.01.2023 було укладено Договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0686572447/5.
18.02.2025 було укладено Договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0686572447/5.
Як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції, відповідачем факт укладання договору, отримання коштів, виникнення зобов`язань не заперечувався, правомірність укладення кредитного договору не оскаржувалась. 

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Встановлено, що 04.01.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0686572447/5 від 04.01.2020. Згідно оферти, Пропозиція, Акцепт оферти, Правила та Заява - анкета становлять єдиний документ - Договір.
З договору надання позики № 0686572447/5 від 04.01.2020, заявки-анкети на отримання кредиту, пропозиції та акцепту оферти щодо надання траншу кредиту від 25.12.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог ч.1 ст.638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Отже, відповідач уклав із ТОВ «Інфінанс» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до Акцепту оферти від 25.12.2020 на укладання договору надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689768023/5 від 04.01.2020 та на отримання кредиту згідно Заявки - анкети № 3402754 від 25.12.2020 розмір кредиту становив – 3229,00 грн, строк користування кредитом - 29 днів, строк дії договору 3 роки.
В преамбулі акцепту оферти зазначено: «Я, ОСОБА_1 , згоден(а) з умовами оферти від 25.12.2020 ТОВ «ІНФІНАНС» (місцезнаходження 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 41, ідентифікаційний код юридичної особи 390083990), умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та Умовами програми «Pozichka loyal», затверджених наказом № 14/1 від 19.08.2020, згоден укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689768023/5 від 04.01.2020, для надання мені кредиту на нижчевикладених умовах, викладених в цьому Акцепті та даю згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога мого власноручного підпису».
Згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka loyal», правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641,644 ЦК України укласти договір позики на умовах, що встановлені Товариством і застосовуються у разі подання фізичною особою - Потенційним позичальником заявки на сайті Товариства на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачені правилами. Електронний договір укладається з використанням ІТС.
За договором фінансового кредиту Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору фінансового кредиту в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та у термін визначений Договором.
Потенційний позичальник на сайті складає Електронну заявку, використовуючи форму для складення даного документа, яка розміщена в Особистому кабінеті та наведена у Додатку № 3 до Правил та направляється її засобами ІТС Товариству. Потенційний позичальник, що має намір отримати фінансовий кредит, підтверджує достовірність зазначених контактних даних, що містяться у електронній заявці, при підписанні Електронного договору Електронним підписом. Підписання електронного договору є також підтвердженням ознайомлення позичальника з Правилами та прийняття їх умов у повному обсязі, а також надання згоди на обробку його персональних даних та передачі інформації до Бюро кредитних історій.
Для електронних заявок з отриманням кредиту на банківську платіжну картку обов`язковою умовою отримання фінансового кредиту на банківську платіжну картку є надання Товариству номеру такої картки та проходження процедури 3D-Secure.
Договір фінансового кредиту укладається на строк 36 календарних місяців з дня укладання договору фінансового кредиту. Строк користування кредитом не може перевищувати строк дії договору фінансового кредиту.
Розмір процентних ставок за користування кредитом встановлюється Товариством у договорі фінансового кредиту. 
Проценти за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно. Сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту у повному обсязі виходячи з максимальної відсоткової ставки з урахуванням положень п. 7.3. Правил.
Товариство направляє грошові кошти, отримані від позичальника, на погашення заборгованості за договором в наступній послідовності: неустойка та інші платежі відповідно до договору; прострочені проценти за користування кредитом; сума кредиту та проценти за користування кредитом.
Кредитні кошти були перераховані на картку НОМЕР_1 , вказану ОСОБА_1 у Заявці-анкеті на отриманні кредиту від 25.12.2020, що підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» iPay.ua №2632_250117142900 від 17.01.2025.
Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 25.12.2020 кредиту (траншу) в сумі 3229,00 грн в межах договору № 0686572447/5 від 04.01.2020.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 12 лютого 2025 року по справі 679/1103/23 та зазначено, що довідка про перерахування за допомогою платіжної системи кредиту на вказану позичальником картку є належним доказом отримання відповідачем кредитних коштів.
Відступлення (продаж) прав вимоги за договором № 0686572447 від 04.01.2020 не суперечить статті 514 ЦК України, підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, копіями договорів: факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 року, відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, відступлення прав вимоги від 18.02.2025 № 18-02/25, реєстрами боржників до вказаних договорів.
Оскільки вказана сума основного грошового зобов`язання (тіла кредиту) ОСОБА_1 в повній мірі не повернута ані первісному кредитору, ані наступним кредиторам, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про стягнення тіла кредиту з відповідача обґрунтованим.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з розміром стягнутих з відповідача судом першої інстанції процентів за користування кредитом, виходячи з наступного.
Як вбачається зі змісту договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0686572447/5 від 04.01.2020, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.
Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору. 
Відповідно до умов договору сторони погодили, що максимальний строк користування кредитом (5 траншем) становить 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту 20 000,00 грн, максимальна відсоткова ставка, що нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості – 3,5 %.
Водночас, у пропозиції надання кредиту (траншу) та акцепті оферти від 25.12.2020, які підписані відповідачем, сторонами визначені конкретні умови отримання цього траншу в межах основного договору, де вказано про строк користування кредитом 29 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,488% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зазначеній постанові Верховний Суд сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».
Окрім того, в п.54 постанови Верховний Суд вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Тобто, згідно з позицією Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Вказаний висновок зазначено у постановах Верховного Суду у справах №296/10217/15-ц від 07 липня 2020 року, №912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, №910/18943/20 від 27 липня 2021 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Враховуючи наведене, оскільки Заявкою-анкетою, Пропозицією та Акцептом оферти на отримання кредиту (траншу) від 25.12.2020 року визначено конкретні умови надання траншу, його розмір; процентну ставку, строк користування траншем, то нарахування і стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним договором строком кредитування в межах окремого траншу суперечить вимогам ЦК України та вищевикладеним висновкам Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Факторинг Партнерс» не заявляло вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Посилання Товариства на те, що умовами договору передбачено, що право користування кредитом становить 36 місяців (3 роки), а також передбачено сплату відсотків протягом усього строку користування кредитними коштами, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Умови договору мають бути чіткими і зрозумілими. При стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами умовах договору, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 30 днів відповідно, а не двозначними умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Як вбачається зі змісту кредитного договору, автоматичної пролонгації надання траншу кредиту умовами договору не передбачено, це можливо виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі, і простроченим. 
ОСОБА_1 не виконав зобов`язання з повернення чергового траншу та відсотків за користування траншем, що нараховані протягом визначеного строку користування траншем (29 днів). З огляду на те, що продовження строку користування траншем не відбулося, оскільки не було виконано умови про погашення відсотків, то відповідно з 30 дня заборгованість вважається простроченою, і кредитодавець втратив право нараховувати зазначені відсотки за користування кредитом.
36 календарних місяців - це загальний строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0686572447/5 від 04.01.2020, тобто строк, упродовж якого позичальник може отримувати кошти із визначеного сторонами ліміту кредиту - 20000,00 грн. окремими траншами, з укладенням при цьому додатків до договору та із визначенням по кожному траншу строку користування ним, який є окремим від загального строку договору.
Узгоджений умовами договору 29-денний строк користування 5 траншем кредиту (строк кредитування) сторони не змінювали.
При цьому, заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 45094,98 грн., ТОВ «Факторинг Партнерс» вказало, що ця сума є заборгованістю на дату відступлення прав вимоги (11.02.2022) від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал». 
Зі складеного ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 11.02.2022 (дата продажу права вимоги) заборгованість ОСОБА_1 за процентами складала 45094,98 грн. Наступним кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» нараховано ще проценти у розмірі 36955,90 грн. 
Позивачем відсотки за вказаним кредитним договором не нараховувались. 
На підтвердження вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, проведеного ТОВ «Інфінанс», з якого вбачається, що відсотки на наявну заборгованість нараховувались: протягом строку кредитування з 25.12.2020 по 23.01.2021 у розмірі 1,488% за кожен день користування. Надалі проценти нараховувались за ставкою 3,5% за день користування понад строк кредитування. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3229,00 грн та за процентами за користування кредитними коштами за 29 днів, виходячи із відсоткової ставки - 1,488% за один день, тобто 1393,38 грн (3229,00 грн * 1,488% * 29 днів), а загалом 4622,38 грн. (3229,00 грн. тіло кредиту + 1393,38 грн. відсотки за користування кредитом).
Доказів, які б свідчили про добровільне повернення отриманих відповідачем коштів, матеріали справи не містять.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами строку кредитування і по дату відступлення боргу, тобто з 24.01.2021 по 11.02.2022 у розмірі 43700,62 грн. є необґрунтованими.
Таким чином, колегія суддів вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми тіла кредиту в розмірі 3229,00 грн. та відсотків, визначених у договорі від 04.01.2020 (акцепт оферти від 25.12.2020 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0686572447/5 від 04.01.2020 та отримання кредиту згідно заявки - анкети № 3402754 від 25.12.2020) у розмірі 1393,38 грн. обґрунтованими, такими що обумовлені і погоджені сторонами та у загальному складають суму заборгованості - 4622,38 грн.(3229,00 грн. тіло кредиту + 1393,38 грн. відсотки за користування кредитом).

Щодо розподілу судових витрат 
Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ТОВ «Факторинг Партнерс» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 16 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Дослідивши надані докази та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1529,60 грн.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір (2422,40 грн.) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (9,56%) – у розмірі 231,58 грн. Судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги (4542 грн) стягується з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених апеляційних вимог (90,44%) – 4107,78 грн. 
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, у порядку встановленому ст. 141 ЦПК України, шляхом взаємозаліку з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 3876,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Війтенка Вадима Юрійовича – задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2025 року - скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за договором № 0686572447/5 від 04 січня 2020 року у розмірі 4622,38 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 3876,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371) витрати на правничу допомогу в розмірі 1529,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді          Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова