ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
04 червня 2026 року 	Справа № 280/3156/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (69035, м. Запоріжжя, вул. Вячеслава Зайцева, буд. 14, ЄДРПОУ 37573438) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (далі – відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, оформлене листом від 03 березня 2026 року за № К-392 «Про відмову у розгляді заяви»;
- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 27 лютого 2026 року та прийняти рішення, відповідно до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що на даний час, є тільки один родич, який може здійснювати догляд за матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду, це її син ОСОБА_1 , який є позивачем по даній адміністративній справі. Сторона позивача вважає, що в даному випадку, відповідач зобов`язаний видати позивачу акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Натомість відповідач надав позивачу лише лист.
Ухвалою судді від 13 квітня 2026 року відкрито провадження у справі №280/3156/26 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, вказаною ухвалою судді від відповідача витребувано докази по справі.
20 квітня 2026 року засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення регламентується пунктами 56 – 67 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року. Відповідно до пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Згідно із пунктом 13 Додатку 5 до Порядку №560 акт про встановлення факту здійснення особи постійного догляду (за формою Додатку 8 до Постанови КМУ №560) не передбачено у переліку документів, що додаються до заяви осіб, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи. Розпорядженням міського голови від 30 серпня 2024 року №220р «Про визначення уповноваженого органу та утворення і затвердження складу комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду» утворено і затверджено склад комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду (зі змінами) (далі - Комісія). Пунктом 1 Розпорядження визначено, що Департамент є відповідальним виконавчим органом міської ради щодо прийому заяв військовозобов`язаних осіб, які зареєстровані/проживають на території Запорізької міської територіальної громади. Таким чином, Департамент відповідальний тільки за прийом заяв та не відповідає за рішення, прийняті комісією із встановлення факту здійснення особою постійного догляду. Наказом Департаменту від 23 травня 2025 року №01.02-04/117/1р «Про підписання відповідей на звернення щодо складання та видачі Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду згідно п. 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560», уповноважено співробітника Департаменту, як голову Комісії на підписання відповідей про результати розгляду звернень щодо складання та видачі Акту. Відповідь оформлюється на бланку Департаменту. ОСОБА_1 звертався до Департаменту з заявою про видачу йому вказаного акту (заяви від 27 лютого 2026 року, 02 березня 2026 року №К-392). У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_2 . До заяви додано копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія ААГ № 163953 від 15 серпня 2023 року, в якій визначена II група інвалідності ОСОБА_2 . Пунктом 61 Порядку №560 визначено, що районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду. За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8). Отже розгляд заяв по пункту 13 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII (якою передбачено право на відстрочку осіб, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи) Комісією не здійснюється, оскільки не належить до повноважень Комісії. Листом Комісії від 03 березня 2026 року № К-392 ОСОБА_1 повідомлено про вище викладені обставини, та про можливість відповідно до пункту 58 Порядку №560 подати заяву про надання відстрочки через центри надання адміністративних послуг (код послуги 73-01 – «Отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період»). Також, додатково повідомлено ОСОБА_1 , що з 1 листопада 2025 року діють нові правила оформлення відстрочок, які можна оформити онлайн у Резерв + . Доказів, подання документів для отримання відстрочки згідно з визначеною нормативно-правовими актами процедурою до позовної заяви Позивачем не додано. Таким чином, необхідність звернення до суду на думку Департаменту не є обґрунтованою. З огляду вказане, у задоволенні позову просить відмовити.
22 квітня 2026 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив, згідно якої останній не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов.
22 квітня 2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення в обґрунтування яких вказано, що розгляд комісією заяви щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пункті 13 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII пунктом 61 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 560 не передбачено.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_2 згідно висновку №30 від 19 січня 2026 року лікарсько-консультативної комісії про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду, потребує постійного стороннього догляду у зв`язку із порушенням зорових функцій.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 . 
Позивач, будучи військовозобов`язаним та маючи намір реалізувати право на відстрочку на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", 27 лютого 2026 року засобами поштового зв`язку звернувся до відповідача з заявою про видачу йому Акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, оскільки він здійснює догляд за своєю матір`ю - ОСОБА_2 , 14 червня 1969 року, якій встановлено другу групу інвалідності по зору, безстроково. 
Листом відповідача від 03 березня 2026 року № К-392 ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд заяв по пункту 13 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII (якою передбачено право на відстрочку осіб, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи) Комісією не здійснюється, оскільки не належить до повноважень Комісії. Позивачу рекомендовано звернутись до Центру надання адміністративних послуг з метою оформлення відстрочки на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII.
Вважаючи бездіяльність відповідача в частині не розгляду зави по суті протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 23 Закону Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-XII) передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, згідно з пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення регламентується пунктами 56 - 67 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року (далі – Порядок №560).
Підпунктом 9 частини 1 Додатку 5 до даного Порядку визначено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовка та мобілізацію» (далі - Перелік).
Згідно вказаного Переліку, 
- для особи, яка потребує постійного догляду подаються документи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
- для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
- для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Відповідно до пункту 61 Порядку №560 для отримання відстрочки по пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №2232-XII необхідно обов`язково долучати або документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
Згідно пункту 61 Порядку №560, військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, районної у м. Києві військової адміністрації за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, зазначеної у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за якою здійснюється догляд. У заяві повинні бути зазначені такі відомості про військовозобов`язаного, який здійснює постійний догляд: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); відомості про особу, за якою здійснюється постійний догляд (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).
Військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
На виконання пункту 61 Порядку №560 розпорядженням Запорізького міського голови від 30 серпня 2024 року №220 «Про визначення уповноваженого органу та утворення і затвердження складу комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду» визначено Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради відповідальним виконавчим органом міської ради щодо прийому заяв військовозобов`язаних осіб, які зареєстровані/ проживають на території Запорізької міської територіальної громади (пункт 1), утворено та затверджено склад комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду (пункт 2) та затверджено Положення про порядок складання та видачі акту встановлення факту здійснення особою постійного догляду (пункт 3).
Відповідно до абзацу 4 пункту 61 Положення №560, комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду здійснює розгляд заяви протягом десяти календарних днів з дати її подання.
Під час своєї роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду:
відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду;
перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.
За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Зупинення розгляду вказаної заяви положеннями Порядку №560 не передбачено. Дана заява повинна бути розглянута в установлений законом строк та по ній суб`єктом владних повноважень повинно бути прийнято законне рішення.
В своїй відповіді відповідач посилається на пункт 61 Порядку № 560 з урахуванням якого розгляд заяв по пункту 13 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII Комісією не здійснюється, оскільки не належить до повноважень Комісії. Листом Комісії від 03 березня 2026 року № К-392 ОСОБА_1 повідомлено про вище викладені обставини, та про можливість відповідно до пункту 58 Порядку №560 подати заяву про надання відстрочки через центри надання адміністративних послуг (код послуги 73-01 – «Отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період»).
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, що чітко передбачено пунктом 61 Порядку № 560.
Окрім того, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка особою з інвалідністю другої групи безстроково, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Окрім того, позивач разом із матір`ю зареєстровані за однією адресою, а саме: АДРЕСА_3 .
Є очевидним, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою (людиною) похилого віку (76 повних років), має інвалідність другої групи по зору та з урахуванням висновку №30 від 19 січня 2026 року лікарсько-консультативної комісії про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду, потребує постійного стороннього догляду у зв`язку із порушенням зорових функцій. 
Суд наголошує, що на даний час, є тільки один родич, який може здійснювати догляд за інвалідом 2 групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - це її син ОСОБА_1 , який є позивачем у цій справі, а розгляд заяв на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII (які передбачають наявність Акту про встановлення факту здійснення постійного догляду за його матір`ю з урахуванням Додаток 8 до Постанови КМУ №560) належить до компетенції відповідача.
Про наявність інших членів сім`ї ОСОБА_2 відповідач не зазначає.
Вищезазначене спростовує доводи відповідача з приводу звернення позивача із заявою про надання відстрочки на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII та відсутність у відповідача повноважень на розгляд заяви позивача.
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті спірного рішення дотримано не було.
В в`язку з чим рішення відповідача, оформлене листом від 03 березня 2026 року за № К-392 «Про відмову у розгляді заяви» є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому суд зазначає, що в даному випадку протиправними є саме рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у розгляді заяви, а не його дії.
З огляду на вказане, вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого листом від 03 березня 2026 року за № К-392 «Про відмову у розгляді заяви» та зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву позивача від 27 лютого 2026 року та прийняти рішення, відповідно до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року підлягає задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач правомірність своїх рішень належними та допустимими доказами не довів.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1064,96 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, оформлене листом від 03 березня 2026 року за № К-392 «Про відмову у розгляді заяви».
Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 27 лютого 2026 року та прийняти рішення, відповідно до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. 
Повне судове рішення складено 04 червня 2026 року. 

Суддя Д.В. Татаринов