Єдиний унікальний номер 341/769/26 
Номер провадження 1-кп/341/157/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2026 № 12026091140000072 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, з середньо спеціальною освітою, перебуваючого на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогочастиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_4 , ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_5 , ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,
в с т а н о в и в :
На початку березня 2026 року у ОСОБА_3 за місцем проживання по АДРЕСА_1 виник умисел на таємне викрадення грошових коштів у свого знаймого ОСОБА_5 . Реалізовуючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 на початку березня 2026 року, достовірно знаючи, що у зв`язку з із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи умисно, у власному мобільному телефоні, в якому використовував номер НОМЕР_1 , створив у месенджері «Телеграм» акаунт, назвавши його « ОСОБА_6 ». Із створеного аканту став писати ОСОБА_5 різного роду повідомлення, у тому числі інтимного характеру, видаючи себе за дівчину по імені ОСОБА_7 та, входячи в довіру останнього.
Пі час спілкування 30.03.2026, ОСОБА_3 , видаючи себе за дівчину ОСОБА_7 , попросив у ОСОБА_5 позичити йому грошові кошти. На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодився, однак вказав, що не може переказувати кошти на іншу картку та запропонував надати доступ до його банківського карткового рахунку, щоб мати можливість зняти кошти самостійно. Для цього ОСОБА_5 у месенджері «Телеграм» написав ОСОБА_3 фінансовий номер мобільного телефону до банківського карткового рахунку, емітованого АТ «Райфайзенбанк» № НОМЕР_2 .
Після цього ОСОБА_3 установив на своєму мобільному телефоні мобільний додаток «MeRaif» від АТ «Райфайзенбанк», в якому ввів наданий ОСОБА_5 фінансовий номер телефону, та в подальшому за допомогою наданих ОСОБА_5 одноразового коду, а також логіну і пін-коду авторизувався в цьому мобільному додатку. При цьому ОСОБА_5 у переписці у месенджері «Телеграм» було зазначено допустиму суму зняття грошових коштів до 10 000 грн. Таким чином, ОСОБА_3 використав обман як спосіб отримання доступу до грошових коштів ОСОБА_5 , розміщених на банківському рахунку АТ «Райфайзенбанк».
Повністю володіючи доступом до карткового рахунку ОСОБА_5 , емітованого АТ «Райфайзенбанк» № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 вирішив реалізувати намір по таємному заволодінню розміщених на рахунку грошових коштів шляхом здійснення оплати у торгівельних закладах з одночасним зняттям готівкових коштів за послугою «Готівка на касі».
Так, цього ж дня, 30.03.2026, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ № 465», що знаходиться в с. Угринів Угринівської ТГ по вул. Галицька 29Б Івано-Франківського району Івано-Франківської області о 19:41 год. придбав жувальну гумку вартістю 20,9 грн., розрахувавшись коштами ОСОБА_5 , та таємно викрав 5 000,00 грн. готівкою, отримавши їх у касира магазину за послугою «Готівка на касі». О 19:42 год., цього ж дня, придбав жувальну гумку вартістю 18,8 грн., розрахувавшись коштами ОСОБА_5 , та таємно викрав 5 000,00 грн. готівкою, отримавши їх у касира магазину за послугою «Готівка на касі», та о 19:43 год., придбав жувальну гумку вартістю 20,9 грн., розрахувавшись коштами ОСОБА_5 , та таємно викрав 5 000,00 грн. готівкою, отримавши їх у касира магазину за послугою «Готівка на касі».
Продовжуючи протиправну діяльність, спрямовану на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 , 31.03.2026, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ № 804», що знаходиться в м. Галич по вул. Майдан Різдва, 11В Івано-Франківського району Івано-Франківської області, о 15:37 год. придбав товар вартістю 2 647,17 грн., а саме: чипси, пиво, сік, ковбасу, сухарики, сушену рибу, цукерки, фрукти, сир, «Кіндер яйце», інші солодощі, розрахувавшись коштами ОСОБА_5 та таємно викрав 2 000, 00 грн. готівкою, отримавши їх у касира магазину за послугою «Готівка на касі».
Крім того, 07.04.2026 ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ № 804», що знаходиться в м. Галич по вул. Майдан Різдва, 11В Івано-Франківського району Івано-Франківської області, о 13:36 год. придбав жувальну гумку вартістю 17,2 грн., розрахувавшись коштами ОСОБА_5 та таємно викрав 5 000,00 грн. готівкою, отримавши їх у касира магазину за послугою «Готівка на касі». О 13:36 год. цього ж дня придбав жувальну гумку вартістю 21,5 грн., розрахувавшись коштами ОСОБА_5 та таємно викрав 5 000,00 грн. готівкою, отримавши їх у касира магазину за послугою «Готівка на касі», та о 13:37 год. придбав жувальну гумку вартістю 17,2 грн., розрахувавшись коштами ОСОБА_5 та таємно викрав 5 000,00 грн. готівкою, отримавши їх у касира магазину за послугою «Готівка на касі».
Таким чином, у період з 30.03.2026 по 07.04.2026 ОСОБА_3 таємно викрав грошові кошти ОСОБА_5 на загальну суму 34 763,67 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину за вищевказаними обставинами, розкаявся у скоєному та пояснив, що дійсно зі школи знав ОСОБА_5 , товаришував з ним, знав, що останній перебував на військовій службі, та дійсно, створивши акаунт під ім`ям ОСОБА_7 у месенджері Телеграм, у війшов у довіру до ОСОБА_5 та протягом періоду, зазначеного в обвинувальному акті викрав у останнього 34 763,67 гривень.
Потерпілий в судовому засіданні просив суд суворо покарати обвинуваченого, пославшись на цинізм скоєного ОСОБА_3 відносно нього, врахувавши, що злочин скоєно відносно товариша, який перебував на той час на війні. Також пояснив, що під час судового розгляду ОСОБА_3 відшкоджував спричинену шкоду.
Переконавшись у тому, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, правильно розуміє зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події скоєного кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні.
Надані обвинуваченим в судовому засіданні показання відповідають обставинам справи. 
Згідно зі ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
Оцінивши у сукупності показання обвинуваченого, відомості, що характеризують його як особу, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні-злочині та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий (а.с.39), за характеристикою за місцем проживання зарекомендував себе позитивно, веде світський спосіб життя, будь-яких скарг на його поведінку від жителів громади до виконавчого комітету сільської ради не надходило (а. с. 42), проживає з молодшим братом в Івано-Франківську, неодружений, заробляє на життя випадковими заробітками. 
Відповідно до досудової доповіді ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення, а також рівень його небезпеки для суспільства оцінюються як «середній».
Відшкодування завданих збитків, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому. 
Виходячи із системного тлумачення законодавства та судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. 
З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Проте, поведінка ОСОБА_3 під час судового розгляду не свідчить про його щире каяття у скоєному. 
Враховуючи наведене, суд не визнає щире каяття обставиною, що пом`якшує обвинуваченому покарання. 
Обставиною, яка обтяжує ОСОБА_3 покарання згідно зі ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення відносно особи з інвалідністю внаслідок війни (а. с. 44-45).
Вирішуючи питання про міру покарання, суд також враховує позицію потерпілого щодо суворої міри покарання ОСОБА_3 , наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому та направлення до суду відносно останнього обвинувального акту за іншими статтями КК України.
Враховуючи характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який скоїв декілька епізодів злочину протягом 30.03.-07.04 відносно свого товариша зі шкільних часів, та який внаслідок війни став особою з інвалідністю, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 4 статті 185 КК України у мінімальному розмірі, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи відсутність передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.ст. 75, 76 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання із випробуванням або застосувати більш м`яке покарання.
На переконання суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного кримінального правопорушення і особою винного.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України. 
На підставі наведеного та, керуючись ст. ст.100, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання рахувати з моменту фактичного його затримання після набрання вироком законної сили.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду від 28.04.2026 на мобільні телефони у чохлах чорного кольору марки Iphone 11 Pro (ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ) та Iphone Х (ІМЕІ: НОМЕР_5 ), сім-картки із номерами мобільних операторів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_1 - скасувати (а. с. 37-38).
Речові докази: 
- два цифрові носії інформації DVD-R диск із відеозаписами з камер спостереження магазинів «АТБ» № 804 у м. Галич по вул. Майдан Різдва, 11В та «АТБ» № 465 у с. Угринів по вул. Галицька, 29Б - залишати в матеріалах справи.
- мобільні телефони у чохлах чорного кольору марки Iphone 11 Pro (ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ) та Iphone Х (ІМЕІ: НОМЕР_5 ) - повернути власнику.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

  Суддя	ОСОБА_8