Справа №590/564/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2245/26 	
Категорія - 32 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Худика А.М. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Замченко А.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 07 квітня 2026 року, ухвалене у складі судді Сатарової О.В. у селищі Ямпіль Сумської області, повний текст рішення складено 07.04.2026,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про стягнення заборгованості по орендній платі, 
У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
 
10.06.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (далі – ТОВ «Гетьманське») на її користь заборгованість за договорами оренди б/н за період з 01.01.2023 по 25.05.2025 у розмірі 19 407,20 грн, а також 1 211,20 грн судового збору та 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2014 між ОСОБА_1 та ТОВ «Гетьманське» було укладено два договори оренди землі, за умовами яких орендодавцем були передані в строкове платне користування орендарю земельні ділянки з кадастровими номерами 5925683500:01:002:0005 та 5925683500:01:002:0022. Також 01.01.2018 та 10.01.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Гетьманське» було укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 5925683500:01:001:0001 та 5925683500:01:001:0017. Додатковими угодами від 25.11.2021 та 14.04.2023 було внесено зміни до договорів оренди землі та продовжено строк їх дії. Відповідно до умов договорів орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у визначеному розмірі та строки до 31 грудня кожного року. Позивач зазначає, що право власності на зазначені земельні ділянки підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом та витягами з Державного земельного кадастру.
З моменту укладення договорів оренди земельної ділянки ТОВ «Гетьманське» добросовісно виконувало взяті на себе зобов`язання та своєчасно і в повному обсязі сплачувало орендну плату до 2023 року. Починаючи з січня 2023 року по теперішній час, відповідно до укладених договорів оренди, ТОВ «Гетьманське» не здійснювало передбачених договором платежів за користування орендованими земельними ділянками, внаслідок чого з боку орендаря допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендної плати. Позивач вказує, що заборгованість за договорами оренди землі, з урахуванням утриманих коштів на сплату податків, становить 19 407,20 грн, що складається із заборгованості за оренду землі за 2023 рік, 2024 рік, пені, 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим просить стягнути вказані кошти з відповідача.
05.03.2026 від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій вона, після уточнення позову, просила стягнути з ТОВ «Гетьманське» на свою користь заборгованість за договорами оренди за 2023-2025 роки у розмірі 30 942,90 грн, судовий збір у сумі 1 211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн; на підтвердження заявлених вимог надала розрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 103-107).
Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 07 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Гетьманське» про стягнення заборгованості по орендній платі.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що при відчуженні права оренди земельної ділянки відбувається повна заміна сторони у зобов`язанні, а з моменту державної реєстрації переходу права оренди до нового користувача попередній орендар повністю вибуває із правовідносин за договором, у зв`язку з чим всі права та обов`язки, зокрема і зобов`язання щодо платності землекористування, переходять до нового орендаря. Судом встановлено, що 21 квітня 2025 року між ТОВ «Гетьманське» та ТОВ «Техресурс» було укладено договір відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, а орендарем земельних ділянок за відповідними кадастровими номерами є ТОВ «Техресурс», тоді як щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:001:0001 орендарем є ПП «Ленд Капітал». Суд дійшов висновку, що відповідач, який відчужив право оренди, припинив бути суб`єктом матеріального правовідношення і не повинен відповідати за пред`явленим позовом, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, при цьому позивач правом на заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не скористався.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
 
11 травня 2026 року позивач ОСОБА_1 подала до Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 07.04.2026 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, стягнувши з ТОВ «Гетьманське» на користь позивача заборгованість за договорами оренди за період з 01.01.2023 по 25.05.2025 у розмірі 19 407,20 грн, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 07.04.2026 є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам матеріального права, оскільки у ньому не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, та не досліджено докази, наявні у матеріалах справи. На думку позивача, суд першої інстанції в порушення норм матеріального права дійшов необґрунтованих висновків щодо переходу обов`язку зі сплати орендної плати до нового орендаря та відмови у позові з підстав пред`явлення його до неналежного відповідача.
Суд дійшов помилкового висновку, що після відчуження права оренди відповідач повністю звільняється від усіх зобов`язань за договором оренди. Позивач зазначає, що заборгованість виникла у період з 01.01.2023 по 21.04.2025, тоді як договір відчуження права оренди укладений лише 21.04.2025, а тому на момент виникнення заборгованості саме ТОВ «Гетьманське» було стороною договору та орендарем.
Між сторонами були укладені договори оренди земельних ділянок, відповідно до яких ТОВ «Гетьманське» зобов`язувалося сплачувати орендну плату у визначеному розмірі та строки, однак починаючи з січня 2023 року не здійснювало передбачених договорами платежів за користування орендованими земельними ділянками. Позивач вказує, що станом на дату звернення заборгованість за ТОВ «Гетьманське» залишається несплаченою як у повному обсязі, так і частково, а несплата орендної плати в установлені договором строки є порушенням зобов`язань.
Узагальнені доводи та заперечення відзиву на апеляційну скаргу
 
08.06.2026 представник відповідача Яременко А.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні  апеляційної скарги ОСОБА_1 до ТОВ «Гетьманське» про стягнення заборгованості по орендній платі в повному обсязі.
Зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:001:0001 є ПП «Ленд капітал», а земельних ділянок з кадастровими номерами 5925683500:01:001:0017, 5925683500:01:002:0005, 5925683500:01:002:0022 – ТОВ «Техресурс». Відповідно до п. 2.3 Договору № 4 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок від 21.04.2025 до Покупця переходять усі права та обов`язки орендаря щодо земельних ділянок за договорами оренди землі. З посиланням на статті 48, 51 ЦПК України та правові висновки Великої Палати Верховного Суду зазначає, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача, тоді як пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові. З огляду на викладене, ТОВ «Гетьманське» вважало, що є неналежним відповідачем у даній справі, не є зобов`язаним за вимогами позивача та не повинно відповідати за пред`явленим позовом, оскільки обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі. 
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Щодо земельної ділянки кадастровий номер 5925683500:01:002:0005
 
25.11.2021 між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем – ТОВ «Гетьманське» в особі директора ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду б/н до договору оренди землі від 01.12.2014, за умовами якої орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5925683500:01:002:0005, розташовану на території Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області. Договір укладено строком на 14 років, перебіг якого починається з дати його укладення. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 561,05 грн за повний рік оренди (а.с. 9-11 зв.).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.03.2018 ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:002:0005 (а.с. 23).
Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 117783176, містить інформацію про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5925683500:01:002:0005. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, видане 20.03.2018 (а.с. 32).
Відповідно до відповіді № 2457525 від 13.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 133-135) та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 16.06.2025 (а.с. 65-67), щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5925683500:01:002:0005, актуальна інформація про право власності містить відомості про власника – ОСОБА_1 , а підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину серії та № 439, видане 20.03.2018. Відомості про інші речові права містять запис про право оренди земельної ділянки, підставами якого зазначені додаткова угода від 02.12.2021, укладена з ТОВ «Гетьманське», та договір відчуження (продажу) права оренди земельної ділянки № 4 від 21.04.2025. Орендарем земельної ділянки зазначено ТОВ «Техресурс», код ЄДРПОУ 34650576.
Щодо земельної ділянки кадастровий номер 5925683500:01:001:0017
 
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.01.2019  ОСОБА_1 є спадкоємцем майна  ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ № 196342, виданим 03.06.2003 на підставі розпорядження голови Ямпільської районної державної адміністрації № 164 від 12.05.2003 та зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 71 від 03.06.2003. Земельна ділянка розташована на території Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області, має площу 1,1625 га (сіножаті), кадастровий номер 5925683500:01:001:0017 (а.с. 12).
Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-590237262201 (а.с. 14) містить відомості про право власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:001:0017, власником якої зазначено  ОСОБА_4 , а документом, що посвідчує право, є державний акт від 03.06.2003 серії СМ № 196342.
Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 152256355, містить інформацію про право власності  ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), кадастровий номер 5925683500:01:001:0017. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, видане 09.01.2019 (а.с. 19).
Кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:001:0017 міститься в матеріалах справи (а.с. 25-27).
14.04.2023 між орендодавцем  ОСОБА_1 та орендарем – ТОВ «Гетьманське» в особі директора  ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду б/н до договору оренди землі від 10.01.2019, за умовами якої орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки – 5925683500:01:001:0017. Земельна ділянка розташована на території Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області. Договір укладено строком на 13 років, перебіг якого починається з дати його укладення (до 10.01.2032). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 637,717 грн за повний рік оренди (а.с. 28-30).
Відповідно до відповіді № 2457619 від 13.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 142-144) та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 16.06.2025 (а.с. 62-64), щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), кадастровий номер 5925683500:01:001:0017, актуальна інформація про право власності містить відомості про власника –  ОСОБА_1 , а підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину серії та № 29, видане 09.01.2019. Відомості про інші речові права містять запис про право оренди земельної ділянки, підставами якого зазначені договір оренди землі від 10.01.2019, додаткова угода від 14.04.2023, укладені з ТОВ «Гетьманське», а також договір відчуження (продажу) права оренди земельної ділянки № 4 від 21.04.2025. Орендарем земельної ділянки зазначено ТОВ «Техресурс», код ЄДРПОУ 34650576.
Щодо земельної ділянки кадастровий номер 5925683500:01:001:0001
 
14.04.2023 між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем – Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» в особі директора ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду б/н до договору оренди землі від 01.01.2018, за умовами якої орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки – 5925683500:01:001:0001. Земельна ділянка розташована на території Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області. Договір укладено строком на 14 років, перебіг якого починається з дати його укладення (до 01.01.2032). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 637,717 грн за повний рік оренди (а.с. 15-17).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.03.2018 ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:001:0001 (а.с. 18).
Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 117790582, містить інформацію про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), кадастровий номер 5925683500:01:001:0001. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, видане 20.03.2018 (а.с. 24).
Відповідно до відповіді № 2457585 від 13.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 139-141) та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 16.06.2025 (а.с. 59-61), щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), кадастровий номер 5925683500:01:001:0001, актуальна інформація про право власності містить відомості про власника – ОСОБА_1 , а підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину серії та № 443, видане 20.03.2018. Відомості про інші речові права містять запис про право оренди на підставі договору оренди землі від 01.01.2018, укладеного між ПП «Ленд Капітал» та ОСОБА_1 . Орендарем земельної ділянки зазначено ПП «Ленд Капітал», код ЄДРПОУ 34233315, орендодавцем – ОСОБА_1 .
Щодо земельної ділянки кадастровий номер 5925683500:01:002:0022
 
25.11.2021 між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем – Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» в особі директора ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду б/н до договору оренди землі від 01.12.2014, за умовами якої орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки – 5925683500:01:002:0022. Земельна ділянка розташована на території Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області. Договір укладено строком на 14 років, перебіг якого починається з дати його укладення (до 01.12.2028). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 738,97 грн за повний рік оренди (а.с. 20-23).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.02.2016 ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ № 001292, виданим 03.06.2003 на підставі розпорядження голови Ямпільської районної державної адміністрації № 164 від 12.05.2003. Земельна ділянка розташована на території Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області, має площу 1,2743 га (рілля), кадастровий номер 5925683500:01:002:0022 (а.с. 31).
Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5902371852015 (а.с. 33-34) містить відомості про право власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:002:0022, власником якої зазначено ОСОБА_4 .. Документом, що посвідчує право власності, є державний акт № 73 від 03.06.2003 серії СМ № 001292. Відомості про оренду, суборенду містять запис про орендаря – Приватне підприємство «Ленд Капітал».
Кадастровий план земельної ділянки, кадастровий номер 5925683500:01:002:0022 (а.с. 34 зв.).
Відповідно до відповіді № 2457558 від 13.03.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 136-138) та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 16.06.2025 (а.с. 68-70), щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5925683500:01:002:0022, актуальна інформація про право власності містить відомості про власника – ОСОБА_1 , а підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину серії та № 167, видане 22.02.2016. Відомості про інші речові права містять запис про право оренди земельної ділянки, підставами якого зазначені договір оренди землі від 01.12.2014, укладений із ПП «Ленд Капітал», додаткова угода від 01.01.2018 між ПП «Ленд Капітал» та ТОВ «Гетьманське», додаткова угода від 25.11.2021 з ТОВ «Гетьманське», а також договір відчуження (продажу) права оренди земельної ділянки № 4 від 21.04.2025. Орендарем земельної ділянки зазначено ТОВ «Техресурс», код ЄДРПОУ 34650576.
Щодо направлення вимоги про виплату орендної плати та переходу права оренди земельних ділянок
 
ОСОБА_1 25.03.2025 направила до ТОВ «Гетьманське» заяву про здійснення виплати орендної плати за 2023 та 2024 роки за договорами оренди землі за користування земельними ділянками з кадастровими номерами: 5925683500:01:002:0005, 5925683500:01:002:0022, 5925683500:01:001:0001, 5925683500:01:001:0017 (а.с. 35-37). На підтвердження направлення заяви до матеріалів справи долучено опис вкладення у лист та накладну (а.с. 38), а також розрахунки пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат (а.с. 39-41).
21.04.2025 між ТОВ «Гетьманське» (продавець) в особі директора  ОСОБА_2 та ТОВ «Техресурс» (покупець) в особі представника Третьякова В.В. було укладено договір № 4 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, за умовами якого продавець продає (відчужує), а покупець набуває право оренди зазначених у договорі земельних ділянок, що є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до умов договору до покупця переходять усі права та обов`язки орендаря щодо земельних ділянок за договорами оренди землі (зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами), у тому числі щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: 5925683500:01:002:0005, 5925683500:01:002:0022, 5925683500:01:001:0017 (а.с. 116-132).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
 
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі»).
За змістом частин 1-3 статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
Відповідно до частини 5 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.
Згідно зі статтею 407 ЦКУ право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою (далі – землекористувач).
Відповідно до частин 1, 6 статті 411 ЦК України землекористувач має право на відчуження права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, якщо інше не встановлено законом. У разі відчуження права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб іншій особі до неї переходять усі права та обов`язки землекористувача з дня державної реєстрації переходу права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що 21 квітня 2025 року між ним та ТОВ «Техресурс» було укладено договір відчуження права оренди земельних ділянок, унаслідок чого орендарем земельних ділянок стало ТОВ «Техресурс», а відповідач припинив бути суб`єктом спірних правовідносин, тому не повинен нести відповідальність за заявленими позовними вимогами.
Суд відхиляє зазначені доводи з огляду на таке.
Із матеріалів справи вбачається, що спірна заборгованість з орендної плати виникла за період з 01 січня 2023 року по 21 квітня 2025 року, тобто до укладення договору відчуження права оренди земельних ділянок від 21 квітня 2025 року. Отже, на момент виникнення та накопичення заборгованості саме відповідач був орендарем земельних ділянок і стороною договорів оренди, на яку покладався обов`язок зі сплати орендної плати.
Відповідно до статей 520, 521 ЦК України заміна боржника у зобов`язанні допускається лише за згодою кредитора. 
У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) наведено правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 26 квітня 2017 року у справі № 3-300гс17, відповідно до якого закон не допускає заміни боржника у зобов`язанні без згоди кредитора, оскільки така заміна обмежена волею останнього. Згідно зі статтею 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Норма статті 520 ЦК України має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. Вступаючи у договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Відтак, для заміни боржника у зобов`язанні необхідна воля кредитора щодо відсутності заперечень проти покладення обов`язку первісного боржника на іншу особу. Чинним законодавством встановлено лише форму правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні – цей правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання (статті 513, 521 ЦК України).
Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (стаття 520 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. При вступі в договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Як свідчить тлумачення статей 520, 521 ЦК України при заміні боржника первісний боржник вибуває із зобов`язання і замінюється новим боржником. Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2022 року в справі № 321/1260/19 (провадження № 61-1297св22)).
Тлумачення статей 512-522 ЦК України свідчить, що при заміні орендаря внаслідок відчуження права оренди недостатньо повідомлення орендодавця про заміну орендаря (стаття 516 ЦК України), з укладенням між первісним орендарем та новим орендарем договору (стаття 513 ЦК України), а є необхідним додержання вимог статті 520 ЦК України про згоду орендодавця (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року в справі № 190/1564/16-ц (провадження № 61-29456св18)).
Таким чином, сам по собі факт відчуження права оренди не свідчить про перехід до нового орендаря обов`язку щодо погашення заборгованості, яка виникла до такого відчуження. Такий висновок узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України, відповідно до якої заміна боржника у зобов`язанні допускається лише за згодою кредитора. 
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що під час укладення договору відчуження права оренди земельної ділянки відбулося переведення боргу за раніше невиконаними зобов`язаннями зі сплати орендної плати або що орендодавець надав згоду на заміну боржника у відповідному зобов`язанні.
За таких обставин укладення 21 квітня 2025 року договору відчуження права оренди земельних ділянок (а.с. 116-131) не звільняє відповідача (ТОВ «Гетьманське») від обов`язку сплатити заборгованість з орендної плати, яка виникла в період, коли він був стороною договорів оренди та належним боржником у відповідних зобов`язаннях. Суд доходить висновку, що обов`язок зі сплати заборгованості, нарахованої за період до 21.04.2025, покладається на попереднього орендаря, який був стороною договору оренди у період виникнення відповідного грошового зобов`язання, а тому підстави для покладення відповідальності за вказану заборгованість на нового орендаря відсутні.
Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався виключно на те, що є неналежним відповідачем у справі, однак не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження виконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки, зокрема платіжних доручень, відомостей на виплату коштів, розписок, банківських документів чи інших доказів фактичного перерахування орендодавцю належних сум. Відтак, у матеріалах справи відсутні докази сплати орендної плати за користування земельними ділянками у зазначений період, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості зі сплати орендної плати. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого обов`язку щодо внесення орендної плати за 2023-2024 роки, вимоги позивача про стягнення заборгованості з орендної плати, а також нарахованих у зв`язку з простроченням її сплати пені, 3 % відсотків річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судом установлено, що у 2023-2024 роках орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:002:0005 було ТОВ «Гетьманське», що підтверджується додатковою угодою від 25.11.2021 до договору оренди землі від 01.12.2014 та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-11, 65-67, 133-135). Розмір орендної плати становив 3561,05 грн на рік.
Орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:002:0022 у 2023-2024 роках також було ТОВ «Гетьманське», що підтверджується додатковою угодою від 25.11.2021 до договору оренди землі від 01.12.2014 та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 20-23, 68-70, 136-138). Розмір орендної плати становив 3738,97 грн на рік.
Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:001:0017 судом установлено, що її орендарем у 2023-2024 роках було ТОВ «Гетьманське», що підтверджується договором оренди землі від 10.01.2019, додатковою угодою від 14.04.2023 та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 28-30, 62-64, 142-144). Розмір орендної плати становив 637,717 грн на рік.
Водночас, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 5925683500:01:001:0001 є ПП «Ленд Капітал» (а.с. 59-61, 139-141)
Таким чином, у спірний період 2023-2024 років орендарем земельних ділянок з кадастровими номерами 5925683500:01:002:0005, 5925683500:01:002:0022 та 5925683500:01:001:0017 було ТОВ «Гетьманське». Саме на нього як на орендаря покладався обов`язок зі сплати орендної плати за користування зазначеними земельними ділянками. Враховуючи, що позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості з орендної плати саме за період, коли орендарем цих земельних ділянок було ТОВ «Гетьманське», суд дійшов висновку, що останнє є належним відповідачем у справі в частині вимог, пов`язаних із користуванням земельними ділянками з кадастровими номерами 5925683500:01:002:0005, 5925683500:01:002:0022 та 5925683500:01:001:0017.
Якщо виходити з установленого судом розміру річної орендної плати за земельні ділянки, орендарем яких у 2023-2024 роках було ТОВ «Гетьманське», то розмір орендної плати становив:
-за земельну ділянку з кадастровим № 5925683500:01:002:0005 – 3561,05 грн на рік; 
-за земельну ділянку з кадастровим № 5925683500:01:002:0022 – 3738,97 грн на рік;
-за земельну ділянку з кадастровим № 5925683500:01:001:0017 – 637,717 грн на рік.
Загальний розмір річної орендної плати: 3561,05 грн + 3738,97 грн + 637,717 грн = 7937,74 грн. без вирахування податків та інших обов`язкових платежів. Загальний розмір орендної плати за 2023-2024 роки становить 15 875,48 грн без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.
Щодо нарахування та сплати орендної плати за 2025 рік
 
Водночас позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати за 2025 рік задоволенню не підлягають (згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 103-104)).
Судом установлено, що 21 квітня 2025 року між ТОВ «Гетьманське» та ТОВ «Техресурс» укладено договір № 4 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, відповідно до якого до ТОВ «Техресурс» перейшли права та обов`язки орендаря щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5925683500:01:002:0005, 5925683500:01:002:0022, 5925683500:01:001:0017. Зазначені обставини підтверджуються договором відчуження права оренди та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, починаючи з 21 квітня 2025 року, саме ТОВ «Техресурс» є землекористувачем та належним боржником за зобов`язаннями, пов`язаними зі сплатою орендної плати за користування вказаними земельними ділянками. Відповідно, ТОВ «Гетьманське» після переходу права оренди втратило статус орендаря та не може нести відповідальність за невиконання обов`язків, строк виконання яких настав після переходу права оренди до іншої особи.
За таких обставин підстави для стягнення з ТОВ «Гетьманське» орендної плати за період після 21 квітня 2025 року відсутні, оскільки обов`язок зі сплати орендної плати за цей період покладається на нового орендаря – ТОВ «Техресурс». Тому вимоги про стягнення заборгованості за 2025 рік у відповідній частині не підлягають задоволенню.
Щодо нарахування та стягнення пені за договором
 
Згідно пунктів 4.7 додаткових угода до договору оренди землі (а.с. 9-11, 20-23, 28-30) у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договорами та в разі своєчасного звернення орендодавця до орендаря, справляється пеня у розмірі 0,001% від несплаченої суми за кожний день прострочення 
Судом встановлено, що відповідачем не сплачено орендну плату за 2023 рік у розмірі 6 389,88 грн та за 2024 рік у розмірі 6 389,88 грн. (з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів).
Пеня за прострочення сплати орендної плати за 2023 рік нараховується за період з 01.01.2024 по 01.06.2025 включно, тобто за 518 днів прострочення, та становить:
6 389,88 грн ? 0,001 % ? 518 днів = 33,10 грн.
Пеня за прострочення сплати орендної плати за 2024 рік нараховується за період з 01.01.2025 по 01.06.2025 включно, тобто за 152 дні прострочення, та становить:
6 389,88 грн ? 0,001 % ? 152 дні = 9,71 грн.
Отже, загальний розмір пені за несвоєчасне внесення орендної плати становить 42,81 грн (33,10 грн + 9,71 грн).
Щодо розрахунку та нарахування 3 % річних за договором оренди землі 
 
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми.
Судом встановлено, що відповідачем не сплачено орендну плату за 2023 рік у розмірі 6 389,88 грн та за 2024 рік у розмірі 6 389,88 грн (з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів). Враховуючи, що орендна плата за відповідний рік підлягала сплаті до 31 грудня поточного року, прострочення виконання зобов`язання за орендною платою за 2023 рік виникло з 01.01.2024, а за орендною платою за 2024 рік – з 01.01.2025.
Розмір 3% річних за прострочення сплати орендної плати за 2023 рік за період з 01.01.2024 по 01.06.2025 (518 дні) становить:
6 389,88 грн ? 3 % ? 518 днів ? 365 днів = 272,05 грн.
Розмір трьох процентів річних за прострочення сплати орендної плати за 2024 рік за період з 01.01.2025 по 01.06.2025 (152 днів) становить:
6 389,88 грн ? 3 % ? 152 дні ? 365 днів = 79,82 грн.
Таким чином, загальний розмір 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 351,87 грн. (272,05 грн + 79,82 грн).
Щодо розрахунку та інфляційних витрат за договором оренди землі
 
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 (пукти 40-41) при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період. З огляду на таке, Верховний Суд погоджується з методикою розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції).
При розрахунку інфляційних втрат суд враховує офіційні індекси інфляції: за січень-грудень 2024 року – 100,4 %, 100,3 %, 100,5 %, 100,2 %, 100,6 %, 102,2 %, 100,0 %, 100,6 %, 101,5 %, 101,8 %, 101,9 %, 101,4 %; за січень-квітень 2025 року – 101,2 %, 100,8 %, 101,5 %, 100,7 %.
Інфляційні втрати щодо заборгованості за 2023 рік визначаються шляхом послідовного застосування індексів інфляції за відповідний період до суми боргу 6 389,88 грн та становлять:
6 389,88 грн ? 1,004 ? 1,003 ? 1,005 ? 1,002 ? 1,006 ? 1,022 ? 1,000 ? 1,006 ? 1,015 ? 1,018 ? 1,019 ? 1,014 ? 1,012 ? 1,008 ? 1,015 ? 1,007 = 1 070,66 грн.
Інфляційні втрати щодо заборгованості за 2024 рік визначаються аналогічним способом та становлять:
6 389,88 грн ?1,012 ? 1,008 ? 1,015 ? 1,007 = 272,50 грн.
Отже, загальний розмір інфляційних втрат становить 1 343,16 грн (1 070,66 грн + 272,50 грн). Разом із тим позивач просить стягнути інфляційні втрати у сумі 719,63 грн.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
З огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства та обмеження суду межами заявлених позовних вимог, суд не вправі присудити позивачу більшу суму, ніж та, яка заявлена до стягнення. Враховуючи викладене, вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі – 719,63 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша статті 375 ЦПК України). Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення на підставі пунктів 3-4 частини 1 статті 376 ЦПК України необхідно змінити.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 910/10094/17, від 04 липня 2018 року у справі № 910/16728/17 та від 17 листопада 2019 року у справі № 916/2084/18 суд до уваги не бере, оскільки за результатами перевірки відомостей у Єдиному державному реєстрі судових рішень судові рішення з такими реквізитами відсутні. Відтак наведені посилання не підтверджують існування відповідної судової практики Верховного Суду та не можуть бути використані як належне обґрунтування доводів апеляційної скарги.
Висновки суду щодо судових витрат
 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
З огляду на те, що позовні вимоги заявлені на суму 19 407,20 грн, а підлягають задоволенню на суму 16 989,79 грн, позов задоволено частково – на 87,54 % від заявленої суми. 
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1060,28 грн (1211,20x87,54%) витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
Звертаючись до суду першої інстанції, позивач у позовній заяві просив стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує критерії, визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України, зокрема складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони та принцип співмірності таких витрат.
Суд бере до уваги, що предметом спору було стягнення грошової заборгованості, справа не відзначалася підвищеною складністю фактичних обставин чи правового регулювання, не потребувала значного обсягу доказування або виконання адвокатом значного обсягу процесуальних дій. При цьому ціна позову становила 19 407,20 грн.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн відповідають критеріям розумності, необхідності та співмірності, є обґрунтованими з огляду на характер спору, обсяг виконаної представником роботи та ціну позову. 
Отже пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 750,80 грн (2000x87,54%) витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції.
Пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 651,70 грн (1886,80х87,54%) витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 141, 259, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Сумський апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 07 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про стягнення заборгованості по орендній платі задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» на користь ОСОБА_1 15 875,48 грн заборгованості з орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, 719,63 грн інфляційних втрат, 351,87 грн – 3% річних, 42,81 грн пені, 1060,28 грн судового збору, 1 750,80грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 651,70 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	А.М. Худик	

Судді: В.І. Криворотенко 

А.О. Замченко