УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12467/25 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,
суддів Бондар О.О., Шевчук А.М.,
за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/12467/25 за позовом акціонерного товариства «Акцент – Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Акцент –Банк» - Омельченка Євгена Володимировича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі, 
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 08.06.2018 на підставі поданої відповідачем анкети-заяви між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого, ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості. Позивач зазначав, що Умовами та правилами надання банківських послуг, анкетою-заявою про приєднання до умов та правил, паспортом споживчого кредиту визначено порядок надання і обслуговування кредиту, повернення отриманих грошових сум, порядок сплати відсоткової ставки за користування кредитом, відповідальність за порушення строків виконання зобов`язання. У зв`язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строку погашення кредиту та інших платежів станом на 07.09.2025 року утворилась заборгованість в сумі 153 259,30 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту – 139 138,93 грн., заборгованість за відсотками - 14 120,37 грн, яку Банк просив стягнути з відповідача.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2026 року позов АТ «Акцент – Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за договором від 08.06.2018, що утворилась станом на 07.09.2025 року, в сумі 82 863,21 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту – 68 742,84 грн, заборгованість за відсотками - 14 120,37 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 1309,41 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Акцент-Банк»– Омельченко Є.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог. Задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Стягнути на користь АТ «А-Банк» з відповідача судові витрати пов`язані з поданням апеляційної скарги в розмірі судового збору. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалась кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання». Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими, однак на підтвердження вірності розрахунку Банк надавав банківську виписку.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні всієї суми заборгованості за тілом кредиту, тому в іншій частині на законність та обґрунтованість судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Так, в анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчила, що відповідна заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами використання, загальними умовами обслуговування та кредитування, що містяться у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачем у заяві указано, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення та погоджується з його умовами. 
Згідно паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» слідує, що до відома позичальника доведено інформацію про ліміт кредиту – 50 000,00 грн., строк кредитування – 240 місяців, застосовані процентні ставки: пільгову - 0,000001 % на місяць, базову – 3,9 % на місяць (46,8 % річних) в разі використання картки «Універсальна» та 3,7 % в місяць (44,4 % річних) при використанні картки «Універсальна Голд», збільшену - 7,8 % у місяць при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в разі використання картки «Універсальна» та 7,4 % в місяць при використанні картки «Універсальна Голд». 
За змістом паспорту позичальник зобов`язаний сплачувати суму нарахованих платежів щомісяця, до 25 числа поточного місяця в розмірі 5 % від заборгованості та не менше 100 грн., не менше суми нарахованих відсотків та не більше залишку заборгованості. 
Позичальником підтверджено отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Згідно довідки за картками, на ім`я ОСОБА_1 видано чотири картки, зі строком дії, зокрема, до грудня 2031 року.
ОСОБА_1 не заперечується факт отримання карток, та користування кредитними коштами.
Задовольняючи часткового позовні вимоги та стягуючи 68742,84 грн заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції дійшов висновку, що списання коштів на суму 70 396,09 грн не узгоджується за математичними параметрами із сумою можливого нарахування відсотків або комісії у зазначених умовами договору розмірах.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується із визначеним судом розміром тіла кредиту, що підлягає до стягнення, з огляду на наступне.
За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
У відповідності до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
У даній справі встановлено, що 08 червня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Так, в анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчила, що відповідна заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами використання, загальними умовами обслуговування та кредитування, що містяться у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачем у заяві указано, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення та погоджується з його умовами. 
Згідно паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» слідує, що до відома позичальника доведено інформацію про ліміт кредиту – 50 000,00 грн., строк кредитування – 240 місяців, застосовані процентні ставки: пільгову - 0,000001 % на місяць, базову – 3,9 % на місяць (46,8 % річних) в разі використання картки «Універсальна» та 3,7 % в місяць (44,4 % річних) при використанні картки «Універсальна Голд», збільшену - 7,8 % у місяць при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в разі використання картки «Універсальна» та 7,4 % в місяць при використанні картки «Універсальна Голд». 
Із довідки, виданої АТ «А-Банк», вбачається що кредитний ліміт неодноразово збільшувався та 17.12.2023 було збільшено до 139 200,00 грн. 
Із виписки по картковому рахунку, наданої АТ «Акцент-Банк», вбачається, що 21.11.2023 було зарахування на рахунок відповідача 20020,00 грн – зарахування коштів за кредитом розстрочка; 11.01.2024 було зарахування коштів за кредитом розстрочка в сумі – 39875,00 грн; 27.01.2024 - зарахування коштів за кредитом розстрочка на суму – 15000,00 грн; 29.04.2024 – зарахування коштів за кредитом розстрочка на суму - 6000,00 грн; 28.07.2024- зарахування коштів за кредитом розстрочка в сумі - 6464,51 грн; 28.07.2024 - зарахування коштів за кредитом розстрочка в сумі - 4480,00 грн; 16.10.2024 - зарахування коштів за кредитом розстрочка в сумі - 74475,00 грн; 07.08.2024 – зарахування коштів за кредитом розстрочка в сумі 4449,91 грн.
Зарахування коштів в розстрочку можна трактувати так, що банк обробив покупку або платіж і перевів його у програму розстрочки — тобто сума буде списуватися частинами щомісяця, а не одразу повністю, що і відображено у виписці, наданої Банком.
Відтак після зарахування вказаних коштів, Банком відбувалося регулярне списання за кредитом розстрочка.
Висновок суду першої інстанції про виключення із розрахунку заборгованості суми 70 396,09 грн є передчасним, не ґрунтується на належній оцінці доказів у справі.
Так, суд дійшов висновку про відсутність належного обґрунтування операції «регулярне списання за кредитом» від 16.08.2025 року на суму 70 396,09 грн та, пославшись на відсутність кореспонденції між умовами кредитного договору і проведеним списанням, виключив зазначену суму із загального розміру заборгованості. Проте такий висновок не відповідає змісту наданих позивачем доказів.
Сама по собі назва банківської операції «регулярне списання за кредитом розстрочка» свідчить про бухгалтерську операцію з погашення існуючої заборгованості шляхом договірного списання коштів. 

Сума 70 396,09 грн не є окремим самостійним платежем, безпідставно включеним до заборгованості, а відображає рух коштів за рахунком, які попередньо були зараховані на рахунок відповідача. 
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком позичальника, якій надано оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року року у справі №554/4300/16-ц.
При цьому, відповідачем не подано належних та допустимих доказів того, що вказана сума була нарахована Банком безпідставно, дублює інші платежі або включена до розрахунку заборгованості повторно. 
Саме по собі не заперечення окремих складових банківського розрахунку не позбавляє суд обов`язку досліджувати надані документи в сукупності, однак відсутність окремого детального пояснення до бухгалтерської операції не є достатньою підставою для довільного виключення її із загального розрахунку заборгованості за відсутності доказів подвійного нарахування чи арифметичної помилки.
Отже, суд першої інстанції, не встановивши факту подвійного обліку спірної суми, її безпідставного нарахування чи помилкового включення до заборгованості, фактично без належної доказової підстави зменшив розмір заборгованості на 70 396,09 грн.
Із виписки по картці вбачається сума витрат за період з 08.06.2018 по 07.09.2025 складає 521 078,80 грн : сума зарахувань – 3608441,64 грн.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про виключення із розрахунку заборгованості 70 396,09 грн є необґрунтованим, а рішення в цій частині підлягає зміні із збільшенням стягнутої заборгованості за тілом кредиту з 68742,84 грн до 139 138,93 грн.
Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За звернення до суду із позовом АТ «Акцент-Банк» сплатило 2422,40 грн судового збору та за подання апеляційної скарги – 3633,60 грн судового збору.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056,00 грн.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
Апеляційну представника акціонерного товариства «Акцент –Банк» - Омельченка Євгена Володимировича задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2026 року змінити, збільшивши розмір заборгованості за кредитним договором від 08.06.2015, стягнутої із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» із 68 742,84 грн до 139 138,93 грн – заборгованість за тілом кредиту. 
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2026 року в частині стягнення судового збору змінити, збільшивши розмір стягнутого судового збору з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 1309,41 грн до 2422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді: О.О. Бондар

А.М. Шевчук