Справа № 645/8492/25
Провадження № 2/645/824/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 червня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Феленко Ю.В.,
за участі секретаря судових засідань Каратаєвої Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4439572 від 09.07.2021 у розмірі 60270,95 грн. та судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн.. 
В обґрунтування позову вказує, що 09.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 4439572 в електронній формі. За умовами договору відповідач отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. строком на 15 днів із стандартною процентною ставкою, яка становить 1.90 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту.
У зв`язку із порушенням зобов`язань відповідачем, його заборгованість за вказаним кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості, становить 60270.95 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 39900.00 грн.; інфляційні збитки - 320.00 грн.; нараховані 3% річних -50.95 грн. 
Право вимоги до відповідача позивач набув на підставі договору факторінгу.
З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16000,00 грн.
Ухвалою суду від 03.12.2025 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позов.
29.01.2026 від представника відповідача, адвоката Лисенка А.О., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції, у відзиві зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів підтвердження факту підписання кредитних договорів, посилаючись на те, що не надано належного оригіналу зазначеного договору для можливості перевірити дійсність укладення та підписання договору саме відповідачем, провести його ідентифікацію, що саме ним було підписано зазначений договір, а відповідач не отримував примірник договору на відповідний ресурс (на електронну пошту або в особистий кабінет), як того вимагають положення Закону України “Про електронну комерцію”. До суду не надано жодного витягу з інформаційної системи суб`єкта електронної комерції (кредитора), який мав би підтвердження дотримання положень Закону України “Про електронну комерцію”. Тобто, надані документи не містять підтвердження підписання кредитних договорів відповідачем. Відсутність в матеріалах справи доказів видачі відповідачу кредитних коштів, а саме первинних бухгалтерських документів, є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Також, сторона відповідача зазначає, що позивачем неправомірно нараховані проценти поза межами дії договору, який становить 15 днів. Крім того, позивачем не дотримані правила досудового врегулювання спору, а тому позов є передчасним.
Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, сторона відповідача просить відмовити з огляду на їх необґрунтованість, а також зазначає, що у відповідності з п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відповідач користується правничою допомогою адвоката Лисенка А. О. та розмір витрат на правничу допомогу визначений в орієнтованому розмірі 15 000, 00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Докази понесення витрат на правничу допомогу будуть долучені до справи до ухвалення рішення суду або протягом 5-ти днів з дня його ухвалення.
30.01.2026 представником позивача подана відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивачем повністю підтверджено факт укладання кредитного договору № 304924417 від 19.01.2023 та наявність заборгованості у відповідача. Відповідачем здійснено усі дії, спрямовані на укладання договору про надання споживчого кредиту шляхом підписання договору про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки (п.2.1 Договору) на рахунок якої, в подальшому, були перераховані грошові кошти в визначеній в договорі сумі 20000,00 грн. В свою чергу позивачем надані належні та достатні докази, які беззаперечно підтверджують, що відповідач ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви-анкети (ПІП, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту, номер платіжної картки та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх.
Також позивачем доведено факт переказу кредитних коштів відповідачу в розмірі 20000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Контрактовий дім», від 09.07.2021, яка є належним доказом видачі грошових коштів на виконання умов кредитного договору та узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2023 у справі №263/3470/20.
Позивачем наданий чіткий розрахунок заборгованості із зазначенням періодів нарахування заборгованості. Період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договорі. Контррозрахунку відповідачем не надано. Понесені витрати позивача на правову допомогу вважає повністю обґрунтованими та співрозмірними, натомість витрати на правничу допомогу, заявлені відповідачем є безпідставними та необґрунтованими. У зв`язку з чим, позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі. 
16.02.2026 представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначені обставини, фактично аналогічні викладеним у відповіді на відзив, в якому сторона відповідача не погоджується з твердженнями позивача про доведеність укладання саме відповідачем укладення договору в електронному вигляді, а також нарахованими процентами поза межами строку.
За клопотанням позивача про витребування доказів, проти якого заперечувала сторона відповідача, ухвалою суду від 23.02.2026 витребувана у банка емітента інформація та первинні бухгалтерські документи щодо отримання відповідачем кредитних коштів за договором №4439572 від 09.07.2021.
У судове засідання сторони не з`явились. Матеріали справи містять заяви сторін про розгляд справи без їх участі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд зазначає таке.
Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, 09.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №4439572, згідно якого відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на банківський картковий рахунок надано кредит у розмірі 20000,00 грн. строком на 15 днів.(а.с. 21-23)
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора А742057.
Порядок нарахування процентів визначено у п. 1.5 Договору. Тип процентної ставки – фіксований. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:
- у межах строку кредиту, вказаному у п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;
- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 Договору;
- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору.
Відповідач прийняв умови кредитного договору та підписав зазначений кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та 09.07.2021 отримав кредит в сумі 20000,00 грн. на свою платіжну картку, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім».( а.с. 61-63)
Договір про надання споживчого кредиту №4439572 підписано відповідачем електронним цифровим підписом А742057 (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений ним в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.
Отже, саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку та підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідач був повністю ознайомлений з умовами кредитного договору до його підписання, інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу.
Таким чином, у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки.
Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 20000,00 грн 09.07.2021 на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , згідно п. 2.1 Договору.
Як вбачається з наданої суду банком емітентом АТ «ОТП БАНК» інформації, на ім`я відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 .
Також надана виписка про рух коштів по вищезазначеній банківській картці відповідача за період з 09.07.2021 по 09.08.2021, з якої вбачається, що 09.07.2021 було зарахування коштів в сумі 20000,00 грн., та відповідач користувався кредитними коштами.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі.
Щодо переходу права грошової вимоги, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 24-01/2022 (а.с.9-11), згідно якого останнє відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №4439572 від 09.07.2021 в розмірі 59900,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором факторингу від 24.01.2022 та витягом з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу (а.с. 20).
10.01.2023 було укладено договір факторингу № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №4439572 від 09.07.2021(а.с. 24-26) в розмірі 60270,95 грн., що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором факторингу та витягом з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу (а.с. 36).
Умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).
Кредитним договором передбачена згода боржника на заміну кредитора і відступлення права вимоги за договором. Одним із видів договорів, які передбачені ЦК України, та на підставі яких відбувається заміна сторони кредитора у зобов`язанні, є договори факторингу.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.
Вищевказане підтверджує, що позивач ТОВ «Коллект Центр» правомірно, у передбачений законом спосіб і формі, на підставі договору факторингу набув право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №4439572 від 09.07.2021, що підлягає стягненню з позичальника становить 60270,95 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 39900,00 грн; інфляційні збитки – 320,00 грн; нараховані 3% річних -50,95 грн.
Так, відповідно до п.п. 1.3, 1.4 Договору відповідачу надано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн., строком на 15 днів.
Згідно п. 4.1 Договору сторони домовились, що строк договору може бути продовжено в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 Договору. 
Відповідно до п. 4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору.
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем не було здійснено жодного платежу в рахунок погашення заборгованості.
Таким чином, нарахування процентів не може перевищувати 90 днів після закінчення строку дії договору.
За таких обставин, умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що заборгованість за процентами нарахована станом на 22.10.2021 – тобто, протягом встановленого строку 90 днів після закінчення строку повернення кредитних коштів, відповідно до погодженого п. 4.3.1 Договору.
З урахуванням вищевикладеного, проценти відповідачу були розраховані у повній відповідності з положеннями пункту 4.3.1 кредитного договору.
3% річних та інфляційні витрати правомірно нараховані за період з 24.01.2022 до 23.02.2022, відповідно до ст.625 ЦК України.
При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, право вимоги яких перейшло від первісного кредитора до позивача на підставі договорів факторингу.
При вирішенні спору суд також враховує, що відповідачем не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, наявність якої підтверджується розрахунками, наданими позивачем та не надано контррозрахунку, який би піддавав сумніву розмір такої заборгованості.
Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частинами першою та другою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За частинами першою та другою статті 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦПК України).
За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Положеннями ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12ЦПКУкраїни передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Частинами 1-6 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с. 50), заявка на надання юридичної допомоги №1031 від 01.10.2025 (а.с. 53), витяг з Акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 16000,00 грн.(а.с. 54)
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, складання позовної заяви, не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. При цьому, суд бере також до уваги, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що передбачено заявкою на надання юридичної допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 4439572 до договору про надання правничої допомоги, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими.
На підставі викладеного, оскільки позов задоволено, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 4000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 4439572 від 09.07.2021 у розмірі 60270,95 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 39900,00 грн.; інфляційні збитки – 320,00 грн.; 3% річних -50,95 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повне найменування сторін:
позивач – ТОВ «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, юридична адреса: 01133, м.Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306,
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 02.06.2026.

Суддя         Ю.В. Феленко