Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року Справа № 520/7356/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить (з урахуванням уточнених вимог): - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії за вислугою років за листопад, грудень 2025 року та 5 днів січня 2026 року; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити заборгованість пенсії за вислугою років за листопад 2025 року у сумі 16513,88 грн.; за грудень 2025 року у сумі 16513,88 грн.; за п`ять днів січня 2026 року, у сумі 2130,82 грн, а всього у розмірі 35158,58 грн; - вирішити питання розподілу судових витрат. 
В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває на обліку та отримує пенсію у відповідача з 2021 року. У жовтні 2025 року востаннє отримав пенсію по інвалідності. Оскільки проживає за межами України, з 24.10.2025 почав активно вчиняти дії з метою з`ясування причини не нарахування та виплати пенсії через портал електронних послуг ПФУ, неодноразово направляючи запити, звернення, заявки щодо відеоконференцзв`язку та причини неотримання пенсії по інвалідності з 01.11.2025 та перерахунку пенсії. 05.12.2025 та надалі неодноразово через власник кабінет пенсіонера на вебпорталі електронних послуг ПФ України заповнив заявку про призначення пенсії/перерахунок пенсії. Попри те, такі заяви з технічних причин не надходили до відповідача. Лише 05.01.2026 вдалося подати відповідну заяву, яку було відповідачем взято за основу та позивача переведено на пенсію за вислугу років. Попри те, позивач наводить аргументи про те, що останню підлягає нарахування та виплата пенсії з 01.11.2025 до 05.01.2026 та стягнення на загальну суму 35158,58 грн, адже відповідачем допущено протиправну бездіяльність. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат. 
Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що з 06.12.2021 на підставі особистої заяви та виписки з акта огляду медико - соціальної експертної комісії ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Згідно зі ст. 26 Закону пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико соціальною експертною комісією. Відповідно до оригіналу виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.12.2022 серія 12 AAB № 692512, про встановлення інвалідності, дата чергового переогляду 27.12.2024. Виплата пенсії по інвалідності продовжувалась відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», у разі коли особі інвалідність (із зазначенням строку повторного огляду) була встановлена до набрання чинності цією постановою відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (Офіційний вісник України, 2009р., № 95, ст. 3265), і строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, але яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 8 березня 2022 року № 225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період воєнного стану на території України» не проходила такий повторний огляд в медико-соціальних експертних комісіях: чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 1 квітня 2025 року до 1 листопада 2025 року пройти оцінювання повсякденного функціонування відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою. До числа тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, належать: 3 особи, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації. Під час виплати пенсії позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .. У зв`язку з надходженням інформації з підсистеми «Реєстру застрахованих осіб позивач отримав довідку внутрішньо переміщеної особи та змінив місце проживання. З урахуванням зазначеного вище з 01.11.2025 виплату пенсії позивачу припинено. З 05.01.2026 на підставі особистої заяви про призначення пенсії та рішення про встановлення особи № 910125 позивача було переведено на пенсію за вислугу років відповідно до Закону. З урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 19.12.2024 № 4170-IX, у зв`язку із закінченням терміну вашої інвалідності та не належності позивача до осіб, яких згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування з 01.11.2025 підстави для подовження виплати пенсії по інвалідності відсутні. 3.05.01.2026 на підставі особистої заяви позивача наданої у відповідності із пунктом 4 Порядку, через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років. Просить у позові відмовити. 
Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Наводить пояснення аналогічні змісту адміністративного позову. 
Ухвалою судді від 06.04.2026 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків, які викладені у мотивувальній частині цієї ухвали. 
Ухвалою суду від 20.04.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке. 
Суд установив, з позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII зі змінами (далі Закон №2262-XII), призначену з 16.12.2002 року. 
З 06.12.2021 на підставі особистої заяви та виписки з акта огляду медико - соціальної експертної комісії ОСОБА_2 було призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.12.2022 серія 12 AAB № 692512, про встановлення інвалідності, дата чергового переогляду 27.12.2024 року.
Виплата пенсії по інвалідності продовжувалась відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», у разі коли особі інвалідність (із зазначенням строку повторного огляду) була встановлена до набрання чинності цією постановою відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (Офіційний вісник України, 2009р., № 95, ст. 3265), і строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, але яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 8 березня 2022 року № 225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період воєнного стану на території України» (Офіційний вісник України, 2022р., № 25, ст. 1310) не проходила такий повторний огляд в медико-соціальних експертних комісіях: чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 1 квітня 2025 року до 1 листопада 2025 року пройти оцінювання повсякденного функціонування відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
До числа тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, належать: 3 особи, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації. 
Під час виплати пенсії позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
З 29.08.2016 позивач зареєстрований за адресою – АДРЕСА_2 , що підтверджено відповіддю №2922582. 
У зв`язку з надходженням інформації з підсистеми «Реєстру застрахованих осіб позивач отримав довідку внутрішньо переміщеної особи та змінив місце проживання, про що стверджує відповідач у листа, які містяться у матеріалах справи.
З 23.04.2025 позивача взято на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою проживання – АДРЕСА_3 , що підтверджено відповіддю №2922607. 
З урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 19.12.2024 № 4170-IX, у зв`язку із закінченням терміну вашої інвалідності та не належності позивача до осіб, яких згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування з 01.11.2025 підстави для подовження виплати пенсії по інвалідності відсутні.
Дані обставини сторонами не заперечуються, а відтак приймаються судом до уваги. 
Натомість позивач наводить аргументи про те, що з 01.11.2025 має право на нарахування та виплату пенсії за вислугу років, яку почали нараховувати та виплачувати лише з 05.01.2026, а відтак відповідачем допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Відносно наведених доводів позивача суд установив наступне. 
30.10.202 ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України для проведення відеоконференції з використанням месенджера "WHATSAPP".
07.11.2025 позивач отримав відповідь від відповідача щодо поданої заявки на проведення відеоідентифікації прийнята. Відеодзвінок з використанням месенджера WHATSAPP призначено о 15:30 12.11.2025.
12.11.2025 звернувся із листом до відповідача про повідомлення чи відбудеться відеоконференція, якщо так, то коли саме, а також повідомити коли я отримаю пенсію.
12.11.2025 відоконференція не відбулася.
14.11.2025 позивач отриав лист від відповідача про те, що заявку на проведення відеоідентифікацію прийнято. Відеодзвінок з використанням месенджера WHATSAPP відбудеться о 15:30 19.11.2025.
27.11.2025 відповідачем ухвалено рішення про встановлення особи № 910125 за заявою від 24.10.2025 позивача за результатами проведеного відеоконференцзв`язку 21.11.2025 14:42:19 (дата, час) та опрацювання наданих одержувачем документів, відповідей на поставлені запитання в ході відеоконференції особу позивача встановлено. На питання "Чи отримуєте пенсію в іншій державі (від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації)?" особа відповіла "НІ".
06.12.2025 позивач зайшов через власний кабінет пенсіонера на веб-портал електронних послуг ПФУ та у розділі «щодо пенсійного забезпечення», підрозділі «заява на призначення пенсії», заповнив заяву, автоматично програмою веб-порталу електронних послуг ПФУ згенеровано заяву про призначення/перерахування пенсії та відправив до відповідача. Отримав повідомлення: «Запис збережено, але з технічних причин, його опрацювання зайняло більше часу ніж очікувалось. Будь ласка, перевірте статус Вашого звернення через деякий час в пункті «Мої звернення» або «Очікує відправки».
Надалі аналогічні заяви про призначення/перерахунок пенсії були подані позивачем через особистий кабінет веб-порталу ПФ України 06.12.2025, 07.12.2025, 08.12.2025, 10.12.2025, однак таку з технічних причин не надходили до відповідача. 
05.01.2026 заяву в pdf-форматі про призначення/перерахунок пенсії власноруч заповнив, дата 01.11.2025, підписав та через кабінет пенсіонера у розділі «Щодо пенсійного забезпечення» підрозділ «Заява на перерахунок пенсії» відправив вказану заяву до ГУ ПФУ в Х/о (заява №1956 від 05.01.2026). Дана дата взята ГУ ПФУ в Х/о за основу – дату нарахування мені пенсії за вислугою років.
Попри те, позивач наводить доводи про те, що датою переведення його на вид пенсії за вислугу років є 01.11.2025, а не 05.01.2026, а тому за період з 01.11.2025 до 05.01.2026 просить нарахувати та виплати пенсію та стягнути у загальному розмірі 35158,58 грн.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ).
Статтями 1, 2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.
Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби.
Відповідно до статті 18 Закону № 2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Статтею 19 Закону № 2262-ХІІ визначено, що групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 21 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній станом на 26.09.1994) пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ призначаються в таких розмірах:
а) інвалідам війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);
б) іншим інвалідам I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
Станом на 22.12.2016 редакція вказаної статті не змінилась.
Згідно зі ст. 26 Закону пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико соціальною експертною комісією.
Статтею 28 Закону № 2262-ХІІ передбачені умови поновлення виплати пенсії в разі переривання інвалідності.
Так, згідно з частиною першою вказаної статті в разі порушення інвалідом з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом строку повторного огляду у медико-соціальних експертних комісіях виплата йому пенсії зупиняється, а при визнанні його знову інвалідом - поновлюється з дня зупинення, але не більш як за один місяць до дня повторного огляду.
Відповідно до оригіналу виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.12.2022 серія 12 AAB № 692512, про встановлення інвалідності, дата чергового переогляду 27.12.2024 року.
Виплата пенсії по інвалідності продовжувалась відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», у разі коли особі інвалідність (із зазначенням строку повторного огляду) була встановлена до набрання чинності цією постановою відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (Офіційний вісник України, 2009р., № 95, ст. 3265), і строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, але яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 8 березня 2022 року № 225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період воєнного стану на території України» (Офіційний вісник України, 2022р., № 25, ст. 1310) не проходила такий повторний огляд в медико-соціальних експертних комісіях: чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 1 квітня 2025 року до 1 листопада 2025 року пройти оцінювання повсякденного функціонування відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
До числа тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, належать: 3 особи, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації. 
З урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 19.12.2024 № 4170-IX, у зв`язку із закінченням терміну інвалідності та не належності позивача до осіб, яких згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування з 01.11.2025 підстави для подовження виплати пенсії по інвалідності відсутні.
Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (стаття 1-1 Закону №2262-ХІІ).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-ІV). 
Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
За ст.48 Закону №2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається в електронній або паперовій формі до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Порядок №3-1).
Відповідно до розділу І Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).
Днем звернення за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням) (початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняттям (звільненням) на (зі) службу (служби), за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплатою одноразової грошової допомоги, виплатою допомоги на поховання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через веб-портал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)).
Визначальним у цій справі є момент, коли позивач почав реалізовувати своє право на переведення на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Відповідно до Порядку надання органами Пенсійного фонду України послуг в електронному вигляді, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 07.09.2012 № 16-1 (надалі Порядок) веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України (система надання послуг в електронному вигляді) (далі - веб-портал) - сукупність програмно-технічних засобів, що забезпечують оперативне приймання, обробку, зберігання та передачу інформації (даних) під час надання громадянам, застрахованим особам та страхувальникам, у тому числі фізичним особам - підприємцям та особам, які забезпечують себе роботою самостійно, послуг в електронному вигляді, з дотриманням адресності та заходів щодо захисту відповідних видів інформації (даних).
Відповідно до п. 2.1.2 цього Порядку надаються такі електронні послуги: призначення та перерахунок пенсії
Згідно з п. 4 Порядку контроль заявником стану розгляду його звернень, поданих через веб-портал, здійснюється шляхом звернення до відповідних розділів веб-порталу, у яких фіксується інформація про стан їх проходження. Зазначена послуга реалізується виключно через веб-портал за реєстраційним номером заяви або за допомогою введення прізвища, імені, по батькові заявника та дати надсилання заяви, скарги, запиту тощо.
Суд установив, що вперше позивачем реалізовано право на переведення на пенсію за вислугу років 05.12.2025 за допомогою веб-порталу ПФ України, однак з технічних причин така не була доставлена до відповідача, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи. 
Більш ранньої дати звернення позивача із заявою про перехід на інший вид пенсії із наданих до суду доказів суд не установив. 
Листування позивача із відповідачем у період з 24.10.2025 до 02.12.2025 не містило жодних даних, які б підтверджували подання позивачем заяви про переведення на пенсію за вислугу років, а стосувались щодо поточного стану пенсійного забезпечення позивача. 
Отже суд повторно зазначає, що дата подання заяви до пенсійного органу щодо переведення позивача на пенсії за вислугу років є 05.12.2025, а не 05.01.2026 про що стверджує відповідач у відзиві на позов та у листах, які містяться у матеріалах справи. 
З огляду на викладене необхідно констатувати, що 05.12.2025 настав юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення правовідносин щодо переведення на інший вид пенсії, зокрема за вислугу років. 
Відповідно до п.1.3, 1.4 Порядку з метою забезпечення приймання і реєстрації заяв про участь у системі надання послуг в електронному вигляді, виконання інших завдань, передбачених цим Порядком, у територіальних органах Пенсійного фонду України відповідними наказами керівників цих органів призначаються відповідальні працівники (далі - відповідальні особи). Заходи щодо технічного захисту інформації веб-порталу здійснюються відповідно до встановлених вимог до захисту інформації веб-сторінки та захищеності оброблюваної інформації в автоматизованих системах від несанкціонованого доступу.
Відповідно до ст.2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між суб`єктами владних повноважень та фізичними особами. Також суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Тобто, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта ухвалити рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та спрямований на недопущення свавілля в органах влади.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
На підставі викладеного, суд дійшов переконання про те, що відповідачем протиправно переведено позивача на пенсію за вислугу років з дня надходження заяви від 05.01.2026, а не з 05.12.2025, яка з причин, що не залажали від позивача не була належним чином зареєстрована на веб-порталі ПФ України, хоч забезпечення реєстрації заяв у електронному вигляді покладено на територіальний орган ПФ України, тобто у даній справі на відповідача, а відтак суд дійшов висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу пенсії за вислугу років за заявою позивача від 05.12.2025. 
Щодо обрання ефективного способу захисту порушеного права. 
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. Вказані висновки відповідають висновкам Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).
Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
З огляду на викладене суд дійшов переконання про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 05.12.2025, а не з 01.11.2025, адже доказів подання заяви до відповідача про переведення на інший вид пенсії позивачем саме цієї дати не подано, а відтак позовну вимогу у цій частині задовольнити частково.
Щодо частини позовних вимог про нарахування та виплату заборгованості пенсії за вислугу років у розмірі 35158,58 грн, суд дійшов наступного.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
З огляду на викладене суд прийшов переконання про те, що оскільки позивачем не здійснено перерахунок та виплату пенсії з 05.12.2025, а відтак підстав стверджувати що заборгованість пенсмії за вислугу років не буду виплачена на виконання судового рішення, а тому порушення прав позивача що виплати компенсації суд не установив, а відтак позовні вимоги у цій частині є передчасними, звернені на майбутнє, а тому суд прийшов висновку, що у цій частині позовних вимог права позивача не є порушеними на час розгляду цієї справи, а відтак у таких слід відмовити.
Жодних інших фактичних даних, які б мали значення для розгляду цієї справи суд не встановив.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що позов слід задовольнити частково. 
Щодо розподілу судових витрат суд прийшов наступного. 
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1331,20 грн, відповідно до платіжного документу від 31.03.2026 № Z96U-ZTKM-YMME. 
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позов подано через систему "Електронний суд", а тому за подання адміністративного позову до суду необхідно було сплатити судовий збір у сумі 1064,96 грн. 
У відповідності до ст. 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Щодо надмірно зарахованих коштів у розмірі 266,24 грн, то їх повернення здійснюється відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (із наступними зміна та доповненням.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з 05.12.2025. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з 05.12.2025.
В решті частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження – місто Харків, майдан Свободи, 5, код ЄДРПОУ 14099344.
Повне судове рішення складено та підписано суддею 26.06.2026.

Суддя  М. І. Садова