Справа № 203/2673/26
Провадження № 2/0203/1937/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі: 

головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 30.08.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір №2025719100. В подальшому між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 року, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором, сума боргу за яким на дату відступлення становила 77364 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 43833 грн. 43 коп., заборгованість по процентам в сумі 33530 грн. 67 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки вказану вище заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. 

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 23.03.2026 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В призначене судове засідання представник позивача та відповідачка не з`явились.
В позовній заяві позивач просив розглядати справу без участі його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідачка до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала.
З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи, в заочному порядку та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.  Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Судом встановлено, вбачається з долучених до позову документів та не спростовано відповідачкою, що між нею та АТ «ОТП БАНК» 30.08.2019 року було укладено кредитний договір №2025719100, відповідно до умов п.п.1.1,1.2 якого останній було видано кредит в сумі 18112 грн., з яких 17722 грн. на придбання товару, 390 грн. на сплату додаткових послуг банку, зі строком повернення 30.08.2021 року та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01% річних.
Умовами п.2.1 кредитного договору також було передбачено відкриття позичальнику кредитної лінії, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами протягом пільгового періоду в розмірі 0,01% річних та процентної ставки в розмірі 5% на місяць. 
Вказане підтверджується долученими до позову копіями кредитного договору від 30.08.2019 року, додатку №1 до договору у вигляді Графіку платежів, Паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви на отримання кредиту від 30.08.2019 року, що містять підписи відповідачки.
Згідно касового чеку, рахунку-фактури, видаткової накладної від 30.08.2019 року ТОВ «КОМФІ –ТРЕЙД», специфікації до кредитного договору, підтверджується придбання відповідачкою товару за кредитні кошти на суму 17772 грн.
З виписки по рахунку також вбачається, що відповідачка користувався коштами в межах відкритої за договором кредитної лінії.
В подальшому між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 року, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором, сума боргу за яким на дату відступлення згідно розрахунку ҐАТ «ОТП БАНК» становила 77364 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 43833 грн. 43 коп., заборгованість по процентам в сумі 33530 грн. 67 коп.
Таким чином, встановивши факт укладення між АТ «ОТП БАНК» та відповідачкою кредитного договору, набуття права вимоги за останнім позивачем, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачки на користь позивача зазначену вище заборгованість за кредитним договором, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України – судові витрати в сумі 2662 грн. 40 коп.

В частині стягнення з відповідача понесених позивачем по справі витрат на правову допомогу суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ст.ст.134,137,141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:  1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15).

В своєму позові позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн., на підтвердження чого надав договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.07.2025 року із ФОП Білецький Б.М., що є адвокатом, акт надання послуг та детальний опис робіт від 27.11.2025 року, додаткову угоду №2025719100_CARD від 28.11.2025 року до договору №42649746 від 01.07.2025 року про представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .
Поряд з цим, суд враховує, що договір №42649746 від 01.07.2025 року, акт надання послуг та детальний опис робіт від 27.11.2025 року не містять даних щодо надання правової допомоги стосовно стягнення кредитної заборгованості з позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №2025719100 від 30.08.2019 року.
Додаткова угода №2025719100_CARD укладена 28.11.2025 року, тобто пізніше дати складання детального опису робіт та акту від 27.11.2025 року, а тому останні не визнаються судом належними та допустимими доказами понесених позивачем витрат на правову допомогу, пов`язаних із підготовкою звернення до суду з даним позовом.
Інших доказів в цій частині позивачем суду не представлено.
Тому, в частині стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн., позивачу слід відмовити за недоведеністю цих вимог. 
Керуючись ст.ст.6,207,512,514,526,625,626,627,628,638,641,642,1048-1050,1054ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13, 76-81,133,137,141,211,223,247,258,259,263-268,280,281 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (07406, Київська область, м.Бровари, вул.Симона Петлюри, буд.21/1, код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за кредитним договором №2025719100 від 30 серпня 2019 року, яка утворилась станом на 15 березня 2024 року, в сумі 77364 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 43833 грн. 43 коп., заборгованість по процентам в сумі 33530 грн. 67 коп.; а також стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп.
В частині стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 25 травня 2026 року.

Суддя С.Ю.Казак