ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/1205/25 пров. № А/857/28287/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Кухтея Р.В.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року (суддя – Микитюк Р.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №300/1205/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (далі – відповідач-3), в якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідачів щодо не зарахування позивачу до страхового стажу: періодів роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997 та період роботи в колгоспі з 19.08.1980 по 10.08.1981; 2) зобов`язати відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022, періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997 та період роботи в колгоспі з 19.08.1980 по 10.08.1981. 
Відповідачі подали окремі відзиви на позовну заяву, у яких кожен зокрема висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просили у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу: періодів роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997 та період роботи в колгоспі з 19.08.1980 по 10.08.1981. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022, періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997 та період роботи в колгоспі з 19.08.1980 по 10.08.1981. В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-3 та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано періоди на території російської федерації згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022, та періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 і з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997, оскільки росією припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Вказує апелянт, що процесуальні документи, в тому числі і докази, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, повинні бути викладені державною (українською) мовою, однак такі подані без перекладу. Також вказує апелянт на те, що для підтвердження стажу роботи в колгоспі необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум, підстави для нарахування заробітної плати із зазначенням особового рахунку та печатки установи або її правонаступників. На думку апелянта, відповідач-3 неправомірних дій стосовно позивача не допускало, а позовні вимоги не грунтуються на нормах чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 в справі №300/1205/25 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача-3, вважає, що доводи наведені у ній були всебічно досліджені судом першої інстанції і їм була надана відповідна правова оцінка. Просить рішення суду від 13.06.2025 в справі № 300/1205/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково. 
Суд встановив такі фактичні обставини справи. 
12.08.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області для призначення їй пенсії за віком. До заяви подала документи для призначення пенсії за віком. 
Вищевказана заява від 12.08.2024 разом з доданими до неї документами була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України у Вінницькій області, яким прийнято рішення від 20.08.2024 №092550007718 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 з 19.08.1980 по 10.08.1981, оскільки відсутні дані про встановлення мінімум та відроблені вихододні, тоді як відповідно до ч.2 ст. 56 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю: період роботи в Петрилівському дитячому садку Тлумацького району, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977, з 13.08.1981 по 15.10.1983, оскільки дата наказу на звільнення з роботи містить виправлення, періоди роботи на території росії згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997, оскільки росією припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (а.с.5). 
27.08.2024 позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зі заявою та доданими до неї документами для призначення пенсії за віком. 
Вищевказана заява від 27.08.2024 разом з доданими до неї документами була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в Кіровоградькій області, яким прийнято рішення від 03.09.2024 №092550007718 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано періоди на території російської федерації згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022, та періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 і з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997, оскільки росією припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не зараховано періоди роботи в колгоспі, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977, з 19.08.1980 по 10.08.1981, оскільки відсутні дані про встановлення мінімум та відроблені вихододні, тоді як відповідно до ч.2 ст. 56 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю та періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997 (а.с.8). 
Також встановлено, що 05.11.2024 позивач звернулася зі заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на яку листом від 29.11.2024 за №9675-8219/Ш-02/8-0900/24 повідомлено, зокрема, що позивачу з 12.08.2024 призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі 16 років 3 місяці 11 днів, коефіцієнт страхового стажу 0,1625. Заробітна плата, зарахована за період з серпня 1981 по липень 1986, згідно з довідкою від 20.09.2024 №380, становить 3964,23 грн (0,29236*13559,41 грн де 0,29236 індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії, 13 559,41 грн показник середньомісячної заробітної плати за 2021-2023, три попередні роки). Розмір пенсії становить 2725,00 грн. (а.с.15). 
Позивач вважає протиправними рішення відповідачів щодо не зарахування до страхового стажу спірних періодів, у зв`язку з чим звернулася в суд із цим адміністративним позовом. 

Надаючи правову оцінку розглядуваним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України від 09.07.2023 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-ІV). 
Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема пенсія за віком.
Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01.01.2024 по 31.12.2024 - від 15 до 21 року.
Положеннями частин першої, другої та четвертої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії досягла пенсійного віку у 65 років, передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Пунктами "а", "ж" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку. 
Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2017 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Відповідно до абзацу першого підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
20 червня 1974 року постановою Держпраці СРСР № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі – Інструкція № 162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162). 
Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).
Абзацом першим пункту 2.10. Інструкції № 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12. Інструкції № 162).
Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.
Відповідно до зазначеної інструкції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність. 

Відносно питання щодо зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022, та періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 і з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997 на території російської федерації, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.
Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).
За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків. 
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації. 
01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України за № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон № 2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР. 
Проте суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Таким чином, суд відхиляє посилання відповідачів на ту обставину, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки вказані обставини не стосуються періодів, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто спірних періодів роботи позивача в росії та періодів отримання позивачем допомоги по безробіттю на території росії. 

Відносно питання щодо зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 19.08.1980 по 10.08.1981, колегія суддів враховує, що позивач з 12.08.2024 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Розрахунок проведено з урахуванням страхового стажу 16 років 03 місяці 11 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,1625), заробітної плати зарахована з серпня 1981 по липень 1986, індивідуальний коефіцієнт заробітку - 0,29236. 
Однак, відповідачами не враховано період роботи з 19.08.1980 по 10.08.1981 в колгоспі ім. Дзержинського, у зв`язку з ненаданням документів про встановлення трудової участі, про що зазначено у рішеннях від 20.08.2024 №092550007718 та від 03.09.2024 №092550007718. 
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. 
А так як Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 01 січня 2004 року, то періоди трудової діяльності, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії за період до 01січня 2004 року повинні враховуватися до стажу роботи для призначення пенсії відповідно до законодавства, яке діяло до 01 січня 2004 року. 
Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 по справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) міститься роз`яснення наведеного конституційного положення, в якому зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце. 
Таким чином, стосовно порядку зарахування певних періодів до стажу для призначення пенсії необхідно керуватися тим законодавством, під час дії якого, ці періоди існували. 
Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Згідно пунктом 3 вищезазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Відповідно до вимог пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
Відповідно до пункту 6 Постанови Ради Міністрів СРСР "Про трудові книжки колгоспників" №310 від 21.04.1975 року всі записи у трудовій книжці завіряються у всіх розділах за час роботи у колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої особи і печаткою. 
З копії трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 видно, що з 19.08.1980 позивач прийнята на роботу вихователем дитячого садка в колгосп ім. Дзержинського та з 10.08.1981 звільнена з роботи згідно поданої заяви на підставі протоколу №9 від 10.08.1981. Всі записи у трудовій книжці завірені підписами інспектора по кадрам та печатками, тому підстав вважати такі записи спірними немає (а.с. 17). 
Записи в трудовій книжці позивача вчинені у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №5. 
Таким чином, являються безпідставними доводи відповідачів про те, що не підлягає до зарахування позивачу до страхового стажу період роботи в колгоспі з 19.08.1980 по 10.08.1981. 

Відносно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів щодо не зарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів, то суд апеляційної інстанції враховує, що наслідком таких дій відповідачів являються рішення відповідачів, а саме, рішення ГУ ПФ України у Вінницькій області від 20.08.2024 №092550007718 про відмову позивачу у призначенні пенсії та незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи, та рішення ГУ ПФ України в Кіровоградькій області від 03.09.2024 №092550007718 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком та незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи. 
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача у відповідній частині позовних вимог є визнання протиправними та скасування вищевказаних рішення ГУ ПФ України у Вінницькій області від 20.08.2024 №092550007718 та рішення ГУ ПФ України в Кіровоградській області від 03.09.2024 №092550007718 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, які є юридичними підставами щодо незарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів роботи. 

Відносно позовних вимог про зобов`язання відповідачів вчинити певні дії, то суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали розглядуваної адміністративної справи не містять документів, які є достатніми і необхідними для обрахунку судом стажу позивача за розглядувані періоди. 
Так, у справі відсутні копії трудових книжок НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, на які покликається позивач і які є необхідними для визначення спірних періодів роботи в росії: з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022. 
Відсутня довідка №497/2 від 08.10.1997, на яку покликається позивач і яка є необхідною для визначення спірних періодів отримання в росії допомоги по безробіттю: з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997. 
При цьому, наявні у справі довідки (справки) від 05.10.2022 містять текст на іноземній (російській) мові, без офіційного перекладу на українську мову (а.с. 19, 20). 
Колегія суддів враховує, що частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4), або застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10). 
Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. 
Отже, щодо зобов`язальної частини рішення суду, колегія суддів враховує, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення (вчинити дії) на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача у відповідній частині позовних вимог є зобов`язання відповідача-3 Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача від 27 серпня 2024 року про призначення пенсії, - і за результатами повторного розгляду прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що оскільки останню заяву позивача про призначення пенсії за віком із зарахуванням до стажу спірних періодів (заява від 27.08.2024) розглядав відповідач-3, тому саме цей орган пенсійного фонду зобов`язаний вирішити по суті питання щодо призначення позивачу пенсії за віком із зарахуванням до стажу спірних періодів. 
При повторному розгляді відповідної заяви позивача необхідно відповідачу-3 всебічно дослідити документи, які надані позивачем та інші матеріали, які мають значення у розглядуваних правовідносинах, в разі потреби отримати відповідні документи з перекладом на українську мову, з метою вирішення питання щодо зарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів, і за результатами повторного розгляду прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду. 
Тобто, відповідач-3 має обов`язок перевірити чи виконано всі умови, визначені законом, які є необхідними для прийняття законного рішення, зокрема і в частині щодо зарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів. 
Таким чином, з урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідно до статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, слід скасувати і в цій частині прийняти нове судове рішення про часткове задоволення відповідних позовних вимог. 
У решта частині рішення суду слід залишити без змін, оскільки позивачем не оскаржено в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області – задоволити частково. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року в адміністративній справі №300/1205/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про «визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу: періодів роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997 та період роботи в колгоспі з 19.08.1980 по 10.08.1981, та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1977 та НОМЕР_2 від 28.04.2006, з 01.01.1992 по 02.08.1996, з 05.06.1997 по 29.08.1997, з 09.10.1997 по 31.03.1999, з 01.04.1999 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 05.10.2022, періоди отримання допомоги по безробіттю з 25.09.1996 по 04.06.1997 та з 30.08.1997 по 24.09.1997 згідно довідки 497/2 від 08.10.1997 та період роботи в колгоспі з 19.08.1980 по 10.08.1981» - і в цій частині прийняти нову постанову, якою відповідні позовні вимоги – задоволити частково. 
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.08.2024 №092550007718 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 03.09.2024 №092550007718 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком, - і за результатами повторного розгляду прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду. 
У решта частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року в адміністративній справі №300/1205/25 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. В. Кухтей