ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
25 травня 2026 року
м. Харків
справа № 643/14519/25
провадження № 22-ц/818/2093/26 
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2025 року, постановлене суддею Поліщук Т.В.,
в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходів) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вони проживали разом без реєстрації шлюбу з травня 2022 року по липень 2025 року. Від спільного проживання у них народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період спільного проживання з відповідачем їм не вдалося створити сім`ю через різні характери та погляди на життя. Між ними постійно виникали суперечки, внаслідок чого шлюбні відносини з липня 2025 року були припинені. Після припинення сумісного проживання син залишився проживати з нею. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, її доходів недостатньо для забезпечення дитини усім необхідним. Відповідач працездатний, є військовослужбовцем, а тому може сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 29.08.2025 року і до повноліття дитини.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позову.
Вказує, що від сумісного проживання з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього народився син ОСОБА_3 . Згідно рішення Салтівського районного суду м.Харкова від 20.11.2025 по справі N9643/14520/25 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 29.08.2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , трьох років. Згідно рішення Валківського районного суду Харківської області від 08.01.2026 по справі №615/3045/25 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 стягнуто аліменти на її утримання у зв`язку з непрацездатністю в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 17.12.2025-довічно. Згідно ухвали Холодногірського районного суду м.Харкова від 29.12.2025 по справі №642/8261/25 відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи призначено на 22.01.2026 року. Проте, суд першої інстанції не врахував, що у нього на утриманні є неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та непрацездатна мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Висновок суду, що він не надав доказів про неможливість стягнення з нього аліментів в розмірі 1/ 4 частини всіх доходів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суперечить фактичним обставинам справи та суперечить вимогам закону.
ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що надане в якості доказу утримання непрацездатної матері ОСОБА_7 заочне рішення Валківського районного суду Харківської області, від 08 січня 2026 року про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на утримання матері у зв`язку із непрацездатністю в розмірі % частині з усіх видів заробітку ( доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 17.12.2025 - довічно не було досліджено в суді першої інстанції. Цей доказ не було надано до суду першої інстанції, а тому він не досліджувався. Звертає увагу суду, що Рішення Салтівського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 прийнято 20.11.2025 року, звернення матері ОСОБА_2 до Валківського районного суду Харківської області було 17.12.2025 року. Рішення Ухвалено 08 січня 2026 року, тобто після проголошення рішення. Крім того, ОСОБА_2 надає в якості доказу того, що він утримує ще одну свою неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень Ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2025 року справа № 642/8261/25. Провадження № 2/642/2713/25 підтверджує лише те, що він не намагається допомагати ані своїм дітям, ані дружинам, або батькам.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини, доказів щодо його доходів та про неможливість стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу не надав.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 30.05.2023 (а.с.06).
Відповідно до довідок про реєстрацію за місце проживання дитина проживає разом з позивачкою (а.с.05), що не заперечується відповідачем.
З консультативного висновку спеціаліста від 24.03.2025, результатів біохімічних досліджень від 29.04.2025 та результатів запису ЕЕГ від 08.05.2025 вбачається проходження малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичного обстеження та лікування (а.с.29-36).
Відповідно наданих відповідачем платіжних інструкцій від 06.05.2025, 08.05.2025, 12.05.2025 останнім було перераховано позивачці грошові кошти у загальній сум 8527 грн. 64 коп., 08.02.2025 перераховано 8000 грн. 00 коп. (а.с.47-49).
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 24).
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_5 (а.с.45-47).
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Тлумачення положень ст. 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Приписами ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В ч. 1 ст. 183 СК України вказано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За правилами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, на даний час офіційно працевлаштований – є військоволужбовцем та отримує заробітну плату.
Враховуючи те, що предметом даного судового спору є стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини, вимоги ст. 182 СК України, стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача відповідатиме вимогам закону щодо визначення розміру аліментів як необхідного та достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
З урахуванням обставин справи, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.
Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував, що у нього на утриманні є неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та непрацездатна мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 колегія суддів зазначає.
Так, згідно рішення Валківського районного суду Харківської області від 08.01.2026 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 стягнуто аліменти на її утримання у зв`язку з непрацездатністю в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 17.12.2025 - довічно. 
Згідно рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 22.01.2026 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Між тим, вказані обставини судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки судові рішення, на які посилається відповідач були постановлені після ухвалення оскаржуваного рішення, отже ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів до будь-кого з позивачів.
Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий        Н.П. Пилипчук

Судді         В.Б. Яцина

О.Ю. Тичкова