ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026  м. Дніпро Справа № 904/2265/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Андрейчук Л.В. (доповідач), 
суддів: Вінніков С.В., Стефанів Т.В.,
при секретарі судового засідання Мошинець Ю.О.,

Представники сторін:
від позивача (апелянта): не з`явився; 
від відповідача: Земляний О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 (суддя: Бєлік В.Г.) у справі № 904/2265/25
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ
до відповідача: Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Дніпропетровська область, м. Покров
про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0062-02024,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі — НЕК «Укренерго», позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі — АТ «Покровський ГЗК», відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0062-02024.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 у справі № 904/2265/25 позовні вимоги НЕК «Укренерго» задоволено частково. Провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 2 164 128, 32 грн закрито. Стягнуто з АТ «Покровський ГЗК» на користь НЕК «Укренерго» основний борг у розмірі 12 341 367, 83 грн, 3% річних у розмірі 62 471, 64 грн, інфляційні втрати у розмірі 234 491, 79 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 151 659, 98 грн (із врахуванням ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про виправлення описки від 31.07.2025). В задоволенні клопотання АТ «Покровський ГЗК» про розстрочення основного боргу та судового збору відмовлено.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026 апеляційну скаргу АТ «Покровський ГЗК» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 у справі № 904/2265/25 залишено без змін.
06.02.2026 АТ «Покровський ГЗК» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 16.07.2025 у справі № 904/2265/25.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 заяву АТ «Покровський ГЗК» про розстрочення виконання рішення суду задоволено. Розстрочено виконання рішення суду від 16.07.2025 у справі № 904/2265/25 шляхом сплати стягнутої з АТ «Покровський ГЗК» на користь НЕК «Укренерго» суми: 4 487 770,12 грн основного боргу, 62 471,64 грн 3% річних, 234 491,79 грн інфляційних втрат, 151 659,98 грн витрат по сплаті судового збору у наступні строки: 
до 28.02.2026 — 1 121 942,53 грн; 
до 31.03.2026 — 1 121 942,53 грн; до 30.04.2026 — 1 121 942,53 грн; 
до 31.05.2026 — 1 121 942,53 грн; 
до 31.05.2026 — 151 659,98 грн (судовий збір); 
до 31.05.2026 — 62 471,64 грн (3% річних); 
до 31.05.2026 — 234 491,79 грн (інфляційні втрати).

Короткий зміст оскаржуваної ухвали у справі

НЕК «Укренерго» (апелянт) не погоджується з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі № 904/2265/25, вважає її незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, та просить Центральний апеляційний господарський суд ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі № 904/2265/25 скасувати, АТ «Покровський ГЗК» в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 по справі № 904/2265/25 відмовити повністю. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи № 904/2265/25 відповідачем вже заявлялось клопотання про розстрочення виконання рішення, яке було розглянуто та в задоволенні якого відмовлено рішенням від 16.07.2025, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026. Обидва клопотання про розстрочення — як подане під час розгляду справи (у відзиві на позовну заяву від 26.05.2025), так і заява від 06.02.2026 — обґрунтовані одними й тими самими доводами про існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме: наявність воєнного стану, здійснення обстрілів та дронових атак, зміни в чисельності штату підприємства, статус містоутворюючого підприємства, недостатність грошових коштів. Апелянт посилається на ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України та вважає, що повторно подана заява від 06.02.2026 про розстрочення виконання рішення не підлягає розгляду з підстав вирішення судом зазначеного питання в рішенні, що набрало законної сили, а подання такої заяви є зловживанням процесуальними правами.
Крім того, скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала базується на доводах відповідача щодо обставин іншої справи № 904/2812/22, рішення в якій відповідачем виконано добровільно 22.11.2023 (без примусового виконання), сплачено 176 191, 87 грн. Також відповідач обґрунтував свою заяву погашенням спірної заборгованості добровільно під час перебування справи на розгляді в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 853 597, 71 грн. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що зазначені обставини спростовують неможливість виконання рішення в несплаченій сумі 4 949 099, 76 грн. Апелянт звертає увагу, що відповідач почав сплачувати заборгованість лише після подачі позову, проти якого заперечував та оскаржував рішення.
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» посилається на ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України та зазначає, що відстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 2-54/08, апелянт вказує, що наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником, а надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. Судом першої інстанції при задоволенні заяви відповідача не враховано відсутність з боку відповідача належних та достатніх доказів про неможливість виконання рішення з дня набрання ним законної сили, а також відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про відсутність у відповідача на банківських рахунках коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Відповідач також не навів доказів, що вказують на ризик настання неплатоспроможності у разі виконання рішення суду.
Скаржник вказує, що судом першої інстанції не враховано той факт, що заборгованість виникла за послуги, отримані шість з половиною років тому — за липень–грудень 2019 року, через безпідставний позов в адміністративній справі № 640/12695/19, розгляд якого відбувався тривалий час, що призвело до недоотримання НЕК «Укренерго» оплати за надані послуги з передачі електричної енергії. Розстрочення виконання судового рішення подовжить порушення права НЕК «Укренерго» щодо отримання належних грошових коштів ще на один рік. Своїми діями в частині тривалої несплати заборгованості відповідач фактично безоплатно користувався чужими грошима, що суперечить нормам ЦК України щодо захисту права власності та загальним засадам цивільного законодавства.
Апелянт зазначає, що позивач не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобов`язань своїх контрагентів, оскільки майно позивача (об`єкти енергетики) через ракетні обстріли потребує постійного відновлення. НЕК «Укренерго» є товариством зі 100% акцій у власності держави, віднесеним до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (постанова КМУ від 04.03.2015 № 83), а також має статус критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Позивач є єдиним оператором системи передачі України, від якого залежить стале функціонування електроенергетичної галузі та електроенергетичної національної безпеки. Об`єкти позивача є першочерговою ціллю агресора, зазнають цілеспрямованих ракетних та дронових ударів, що потребує значних ресурсів для негайного відновлення. Збитки НЕК «Укренерго» від атак на початку 2024 року орієнтовно сягають 90– 100 млн євро, а загальна сума збитків через військову агресію складає понад 70 млрд грн. Згідно балансу НЕК «Укренерго» станом на 31.12.2024 дебіторська заборгованість зросла на 14 521 612 000 грн та становить 47 628 053 000 грн, довгострокові кредити банків збільшилися в 3,68 разів, збиток становить 45 927 840 000 грн, чистий збиток — 37 745 454 000 грн. Загальний розмір заборгованості учасників ринку перед позивачем станом на 31.01.2026 становить 43 798 361 347, 45 грн, а НЕК «Укренерго» має заборгованість перед своїми контрагентами у розмірі 24 060 212 421, 64 грн. Судом першої інстанції не враховано матеріальне становище позивача, який сам продовжує існувати в надскладних фінансових умовах.
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» посилається на постанови Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 922/2191/19 та від 16.01.2020 у справі № 910/1820/19, згідно яких питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватись з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача.
Скаржник також посилається на п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ (рішення у справах «Горнсбі проти Греції», «Бурдов проти Росії», «Ясюнієне проти Литви», «Чижов проти України», «Шмалько проти України», «Жовнер проти України»), зазначаючи, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати, а довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд та порушує право на повагу до власності. Розстрочивши виконання рішення, суд не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє відповідачу в подальшому порушувати свої зобов`язання, оскільки надана розстрочка істотно порушує майнові інтереси позивача.
Апелянт вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для розстрочення виконання судового рішення зробленими через поверхневу оцінку наданих сторонами доказів, що не відповідають фактичним обставинам справи, та посилається на п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України як підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

31.03.2026 від АТ «Покровський ГЗК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги НЕК «Укренерго», вважає ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі № 904/2265/25 законною, обґрунтованою, винесеною із дотриманням норм матеріального та процесуального права, та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу — без змін, посилаючись на наступне.
Щодо доводів апелянта про зловживання процесуальними правами та неможливість повторного розгляду заяви про розстрочення, відповідач зазначає, що жодним чином не зловживав своїми процесуальними правами. На стадії розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції відповідач намагався врегулювати спір із позивачем шляхом укладення мирової угоди про розстрочення суми заборгованості, проте позивач на укладення мирових угод не погодився. Незважаючи на це, АТ «Покровський ГЗК» як добросовісний учасник господарських правовідносин продовжував здійснювати щомісячні платежі на рахунок НЕК «Укренерго» згідно запропонованого графіку оплат без жодних порушень. Відповідач вказує, що ст. 331 ГПК України передбачає право учасника справи звернутися до суду із заявою про розстрочення виконання рішення після набрання ним законної сили. Заяви про розстрочення, заявлена під час розгляду справи, та подана 09.02.2026, є різними: в останній наведені додаткові обґрунтування, додаткові доводи та нові докази, зокрема обставини добросовісного поступового виконання відповідачем своїх зобов`язань із погашення заборгованості у період, коли рішення суду ще не набрало законної сили.
Щодо заперечень позивача стосовно відсутності фінансової можливості розстрочувати виконання зобов`язань контрагентів, відповідач зазначає, що АТ «Покровський ГЗК» просило суд першої інстанції розстрочити суму боргу лише на 4 місяці — з лютого по травень 2026 року, тобто в межах строку, визначеного ст. 331 ГПК України (не більше одного року з дня ухвалення рішення — 16.07.2025). Суд першої інстанції правильно врахував підстави для розстрочення: АТ «Покровський ГЗК» є провідним підприємством з видобування марганцевої руди та належить до містоутворюючих підприємств м. Покрова; підприємство розташоване на території Нікопольської районної територіальної громади, що перебуває під артилерійськими обстрілами та обстрілами з РСЗВ та дронів; роботу підприємства призупинено, працівники перебувають у простої; підприємство знаходиться у складному матеріальному становищі; у справі № 904/2812/22 постанову суду виконано добровільно; за послуги з передачі електричної енергії за Договором від 01.01.2019 № 0062-02024 сплачено 10 017 726, 03 грн із заявлених 14 802 459, 58 грн, тобто більше половини суми заборгованості; період розстрочення є розумним та оптимальним балансом інтересів сторін.
АТ «Покровський ГЗК» зазначає, що минуло чотири роки з початку військової агресії, що привело економіку України до важкого стану. Комбінат зупинений на простій з 01.12.2022, видобуток руди зупинено з листопада 2023 року. Станом на 01.01.2026 призвані до лав ЗСУ майже 500 працівників. Фінансові спроможності АТ «Покровський ГЗК» стрімко виснажуються, обов`язкові щомісячні платежі складають: заробітна плата — 29 млн грн, податки — 13, 5 млн грн, енергоносії — 15 млн грн. Причини фінансових труднощів мають комплексний характер: війна, негативна ринкова кон`юнктура, дефіцит обігових коштів, накопичення кредиторської заборгованості, скорочення виробництва ключових споживачів продукції, обмежені можливості експорту.
Відповідач звертає увагу суду на аналогічну справу № 904/2978/25 за позовом НЕК «Укренерго» до АТ «Нікопольський завод феросплавів», в якій Господарський суд Дніпропетровської області задовольнив клопотання відповідача та розстрочив виконання рішення на 10 місяців, а постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2026 рішення залишено без змін. Предмет спору, умови господарювання відповідачів та обставини справ є аналогічними.
Щодо фактичного виконання рішення суду відповідач зазначає, що на виконання рішення від 16.07.2025 та ухвали від 19.02.2026 сплачено: 23.02.2026 — 1 121 942,53 грн (платіжна інструкція № 68287), 26.03.2026 — 1 121 942,53 грн (платіжна інструкція № 68630). Протягом травня 2025 — березня 2026 року перераховано 12 261 405,94 грн. Станом на 30.03.2026 залишок несплаченої суми становить 2 243 885, 06 грн. АТ «Покровський ГЗК» не відмовляється від виконання зобов`язань та зобов`язується повністю виконати рішення суду, сплативши всю суму коштів до травня 2026 року.
Відповідач просить долучити до матеріалів справи копію постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2026 у справі № 904/2978/25, а також копії платіжних інструкцій № 68287 від 23.02.2026 та № 68630 від 26.03.2026, зазначаючи, що ці документи не могли бути подані до суду першої інстанції з об`єктивних причин.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи від 09.03.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Андрейчук Л.В., судді: Вінніков С.В., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, надати докази сплати судового збору у встановленому порядку у сумі 2 662, 40 грн.
12.03.2026 від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НЕК «Укренерго» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі № 904/2265/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.04.2026 о 10:00 год та витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/2265/25.
27.03.2026 матеріали справи № 904/2265/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
31.03.2026 АТ «Покровський ГЗК» було подано відзив та клопотання про долучення до матеріалів справи № 904/2265/25 наступних документів: копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2026 у справі № 904/2978/25, копії платіжної інструкції № 68287 від 23.02.2026 на суму 1 121 942, 53 грн та копії платіжної інструкції № 68630 від 26.03.2026 на суму 1 121 942,53 грн, з обґрунтуванням неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.
15.04.2026 від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» надійшла заява про розгляд справи без участі представника скаржника.
15.04.2026 від АТ «Покровський ГЗК» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжної інструкції № 68929 від 14.04.2026 на суму 1 121 942, 53 грн. Заявник зазначає, що вказаний платіж здійснено на виконання графіку розстрочки, а копія інструкції не могла бути надана суду першої інстанції, оскільки сам платіж відбувся після прийняття оскаржуваної ухвали.
16.04.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Встановлені судом обставини справи

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026, якою задоволено заяву АТ «Покровський ГЗК» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 у справі № 904/2265/25 шляхом сплати стягнутої суми рівними частками до 31.05.2026.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, посилаючись на те, що: повторно подана заява про розстрочення не підлягала розгляду, оскільки аналогічне питання вже було вирішено рішенням суду, що набрало законної сили; відповідач не довів належними та достатніми доказами неможливість виконання рішення; часткова добровільна сплата заборгованості спростовує неможливість виконання; судом не враховано матеріальне становище позивача та баланс інтересів сторін; розстрочення порушує право позивача на своєчасне виконання судового рішення.
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що:
Між НЕК «Укренерго» та АТ «Покровський ГЗК» було укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0062-02024. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 у справі № 904/2265/25 позовні вимоги НЕК «Укренерго» задоволено частково, стягнуто з АТ «Покровський ГЗК» основний борг у розмірі 12 341 367,83 грн, 3% річних у розмірі 62 471,64 грн, інфляційні втрати у розмірі 234 491,79 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 151 659,98 грн. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026 рішення суду першої інстанції залишено без змін, і воно набрало законної сили 04.02.2026. АТ «Покровський ГЗК» протягом травня 2025 — квітня 2026 року здійснювало часткову сплату заборгованості, перерахувавши на рахунок НЕК «Укренерго» загалом 13 383 553, 62 грн, у тому числі 7 853 597, 71 грн — до набрання рішенням законної сили. У справі № 904/2812/22 за позовом НЕК «Укренерго» до АТ «Покровський ГЗК» постанову суду виконано відповідачем добровільно 22.11.2023, сплачено 176 191, 87 грн. АТ «Покровський ГЗК» є підприємством з видобування марганцевої руди, належить до містоутворюючих підприємств м. Покрова, розташоване на території Нікопольської районної територіальної громади. Комбінат зупинений на простій з 01.12.2022, видобуток руди зупинено з листопада 2023 року. НЕК «Укренерго» є товариством зі 100% акцій у власності держави, віднесеним до об`єктів державної власності стратегічного значення, є єдиним оператором системи передачі України.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неможливість повторного звернення відповідача із заявою про розстрочення виконання рішення.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд може розстрочити виконання рішення за наявності обставин, що істотно ускладнюють його виконання або роблять його неможливим. При цьому застосування такого заходу є виключним та потребує встановлення об`єктивних, належно підтверджених обставин, а також дотримання балансу інтересів сторін.
Факт відмови у задоволенні відповідного клопотання під час ухвалення рішення не позбавляє сторону права повторно звернутись із такою заявою після набрання рішенням законної сили, за умови наявності нових або змінених обставин. Як вбачається з матеріалів справи, заява відповідача від 09.02.2026 обґрунтована обставинами, що виникли або зазнали розвитку після ухвалення рішення суду від 16.07.2025 та його перегляду в апеляційному порядку, зокрема: погіршення безпекової ситуації у регіоні розташування виробничих потужностей; наслідки регулярних обстрілів; фактичний стан виконання рішення, включаючи часткове погашення заборгованості. 
Отже, суд першої інстанції правомірно прийняв до розгляду відповідну заяву та надав оцінку наведеним у ній обставинам.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обставин, які у своїй сукупності мають винятковий характер та істотно ускладнюють виконання судового рішення.
До таких обставин належать:
Розташування підприємства відповідача на території, що систематично зазнає обстрілів. Даний факт підтверджується матеріалами справи, а також офіційними повідомленнями органів влади про стан безпеки в регіоні. Постійна загроза життю та безпеці персоналу і пошкодження майна об`єктивно ускладнюють здійснення господарської діяльності та виконання фінансових зобов`язань у встановлені строки. 
Пошкодження інфраструктури та виробничих потужностей.
Підприємство зазнало руйнувань та пошкоджень виробничого обладнання, комунікацій і складських приміщень, що обмежує його можливості для повного і своєчасного виконання зобов`язань. Ці факти підтверджуються актами обстеження, матеріалами контролю та іншими доказами, наданими відповідачем. 
Введення воєнного стану створило системні перешкоди для нормальної діяльності підприємства: обмеження логістики, переривання постачання ресурсів, неможливість виконання фінансових операцій у звичному режимі. Ці обставини є об`єктивними і не залежать від волі відповідача. 
Колегія суддів зазначає, що зазначені обставини у своєму поєднанні мають винятковий характер, оскільки: вони створюють істотні та нездоланні перепони для одномоментного виконання судового рішення; не могли бути передбачені та усунені відповідачем у момент набрання рішенням законної сили; об`єктивно впливають на економічну та операційну здатність підприємства виконати рішення. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що умови ч. 1 та 3 ст. 331 ГПК України щодо наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення, повністю дотримані. Об`єктивність та належне підтвердження обставин у матеріалах справи дозволяє кваліфікувати їх як виняткові та обґрунтовує застосування механізму розстрочення виконання рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що часткове виконання рішення свідчить про можливість його повного та негайного виконання, колегія суддів вважає необґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив добровільне часткове погашення заборгованості, що свідчить про наявність реального наміру виконати судове рішення, а також про добросовісність боржника. При цьому колегія суддів враховує, що часткове виконання не означає відсутності перешкод для виконання залишку зобов`язання, оскільки:
Часткове виконання свідчить про те, що відповідач має обмежені ресурси для одноразового погашення всієї заборгованості. Це підтверджується фінансовими документами, наданими відповідачем, та матеріалами справи про стан його господарської діяльності, що ускладнена наслідками обстрілів та пошкодженням виробничої інфраструктури. 
Часткове виконання відбулося на фоні воєнного стану, що обмежує нормальну діяльність підприємства, перешкоджає своєчасним фінансовим розрахункам, доставці ресурсів та функціонуванню виробничих потужностей. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, актами обстеження та офіційними повідомленнями органів влади. 
Добровільне погашення частини зобов`язання демонструє готовність відповідача виконати рішення в повному обсязі у межах наявних можливостей. Це дозволяє суду оцінити поведінку відповідача як таку, що спрямована на виконання рішення, а не на його ухилення. 
Відповідність положенням ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України. Законодавством передбачено, що суд може застосувати розстрочення виконання рішення за наявності обставин, що істотно ускладнюють його виконання. Часткове виконання не спростовує наявність таких обставин, а навпаки, підкреслює доцільність застосування механізму розстрочення для забезпечення реального виконання рішення. 
Часткове виконання рішення дозволяє суду забезпечити баланс між правами позивача та можливостями відповідача, не порушуючи інтересів жодної сторони. Розстрочення виконання рішення гарантує, що позивач отримає кошти, а відповідач – можливість поступового виконання зобов`язань без повного фінансового тиску одночасно. 
Таким чином, часткове виконання судового рішення не спростовує наявності обставин, що істотно ускладнюють його повне та негайне виконання, а навпаки підтверджує доцільність застосування механізму розстрочення, який відповідає вимогам ст. 331 ГПК України, забезпечує баланс інтересів сторін та сприяє реальному виконанню судового рішення.
Колегія суддів, оцінюючи баланс інтересів сторін, виходить із принципу забезпечення реального виконання судового рішення при одночасному врахуванні можливостей та обмежень відповідача, а також прав та інтересів позивача.
Строк розстрочення, встановлений судом першої інстанції, є помірним і не перевищує граничного строку, передбаченого ч. 4 ст. 331 ГПК України. Колегія суддів враховує, що розстрочення передбачає виконання рішення у частках, що відповідає фактичним можливостям відповідача, і не ставить під загрозу право позивача на отримання коштів. 
Метою застосування розстрочення є не уникнення виконання рішення, а створення умов для його реального та ефективного виконання. Часткове погашення заборгованості свідчить про наявність добросовісного наміру відповідача, і надання розстрочення сприяє забезпеченню прав позивача без штучного затягування процесу.
Враховуючи, що відповідач уже здійснив значну частину платежів (зокрема, останній платіж від 14.04.2026), колегія суддів констатує його сталу добросовісну позицію щодо виконання зобов`язань. Це підтверджує, що розстрочення не використовується як спосіб ухилення від виконання, а є інструментом забезпечення балансу інтересів сторін 
Колегія суддів не виявила доказів того, що надання розстрочення призведе до істотного порушення прав позивача. Права та інтереси позивача залишаються захищеними: встановлений графік виконання забезпечує отримання присуджених коштів, а строк розстрочення є достатньо коротким для збереження ефективності рішення. 
Статус позивача як підприємства стратегічного значення не виключає можливості застосування розстрочення. Важливо, що застосування цього механізму не позбавляє позивача реальної можливості отримати присуджені кошти та не перешкоджає виконанню його економічних та фінансових інтересів. 
Колегія суддів також враховує, що предметом стягнення є, зокрема, нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, які мають компенсаційний характер. Це означає, що розстрочення виконання не впливає на основні зобов`язання відповідача, а лише забезпечує можливість поступового виконання фінансових зобов`язань, що відповідає принципам справедливості та пропорційності. 
У сукупності встановлені обставини дозволяють дійти висновку, що суд першої інстанції правильно врахував баланс інтересів сторін, застосував розстрочення строків у помірному обсязі та забезпечив ефективне виконання судового рішення, не порушуючи права позивача. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків, а мають характер переоцінки встановлених обставин.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та мотивованою, оскільки суд ретельно дослідив усі наявні матеріали справи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам, врахував об`єктивні обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення, включно з пошкодженням виробничої інфраструктури, впливом воєнного стану та загрозою безпеці персоналу відповідача, а також підтвердив добросовісність відповідача через часткове виконання рішення, що свідчить про його реальний намір виконати зобов`язання, і при цьому забезпечив баланс інтересів сторін, встановивши строк розстрочення, який не позбавляє позивача можливості отримати присуджені кошти та відповідає принципам справедливості і пропорційності, зважаючи на компенсаційний характер предмету стягнення, передбачений ст. 625 ЦК України, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують об`єктивність висновків суду першої інстанції, а зводяться лише до переоцінки обставин справи, що не може бути підставою для їх перегляду, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Судові витрати

Витрати зі сплати судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, з огляду на висновок суду апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284, 331 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі № 904/2265/25 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі № 904/2265/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 Господарсько процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 27.04.2026

Головуючий суддя Л.В. Андрейчук

Суддя С.В. Вінніков

Суддя  Т.В. Стефанів