ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/720/26	

За позовом Фізичної особи - підприємця Савон Марини Миколаївни 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕД-СЕРВІС" 
про стягнення коштів
Суддя Юзіков С.Г.
Без участі представників сторін 

СУТЬ СПОРУ:
Позивачка просить стягнути з Відповідача кошти забезпечувального платежу на суму – 87 257,96 грн. та судові витрати.
Господарський суд Дніпропетровської області 22.10.2025 відкрив провадження у справі №904/720/26 та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.
Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що при поверненні Позивачкою Відповідачеві об`єкту оренди було виявлено, що його стан не відповідає умовам Договору, про що сторони зробили відповідні записи в акті від 02.06.2025. За результатами виявлення невідповідності стану об`єкту умовам Договору, Відповідач 02.06.2025р. склав акт виявлених дефектів та кошторис №1 на ремонтно-будівельні роботи. Вказані документи передані на виконання Позивачеві. Позивачка листом від 30.06.2025р. просила Відповідача здійснити зарахування вартості ремонтно-будівельних робіт, зазначених у кошторисі, за рахунок сплаченого нею забезпечувального платежу. Крім того, п. 3.1 Договору сторони встановили, що строк дії Договору обчислюється з моменту передачі об`єкту орендарю за актом прийому-передачі та діє по 31.05.2025р. включно, що вважається періодом оренди. Проте, Позивачка зазначений об`єкт оренди повернула 02.06.2025, тобто з порушенням строку. Отже, приймаючи до уваги неналежне виконання Позивачкою своїх зобов`язань за Договором, підстави для повернення невикористаної частини забезпечувального платежу відсутні. Щодо посилання Позивачки у якості підстави для повернення невикористаної суми забезпечувального платежу на положення ст.1212 Цивільного кодексу України, то грошові кошти в сумі 52 003 грн. та 65 003 грн., були перераховані Позивачкою 16.05.2024р. із зазначенням у платіжних документах наступних призначень платежу: "забезпечувальний платіж по відшкодуванню комунальних послуг за адресою: м. Біла Церква," та "забезпечувальний платіж по оренді приміщення м. Біла Церква, вул. Таращанська,191-А, ко", що виключає кваліфікацію цих дій як безпідставне набуття.
Позивачка відповіді на відзив не надала.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ:

01.05.2024 сторони уклали Договір суборенди № 27013 (далі Договір), за п. 1.1 якого "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" (Відповідач) передає, а "ОРЕНДАР" (Позивачка) приймає в тимчасове оплатне користування частину нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вул. Таращанська, 191-А, корп. 1, прим. 1, далі за Договором – "ОБ`ЄКТ".
Відповідно до умов Договору:
3.1. Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Строк даного Договору обчислюється з моменту передачі "ОБ`ЄКТУ" "ОРЕНДАРЮ" за Актом прийому – передачі та діє по "31" травня 2025 року (включно), що вважається періодом оренди.
3.2. Акт прийому – передачі "ОБ`ЄКТУ" підписується Сторонами за формою, визначеною Додатком №5 до цього Договору, в строк по "01" червня 2024 року (включно).
Під час передачі "ОБ`ЄКТУ" в оренду Сторони здійснюють детальну фотофіксацію "ОБ`ЄКТУ", друковані копії яких засвідчуються підписами обох сторін із зазначенням дати їх формування та долучаються у якості додатків до Акту.
Вказані фотокопії стану "ОБ`ЄКТУ" мають юридичне та доказове значення щодо стану "ОБ`ЄКТУ", у якому він перебував на момент здачі в оренду, та можуть служити достатньою підставою для встановлення обов`язку здійснення "ОРЕНДАРЕМ" поточного чи косметичного ремонту приміщення у порядку, вказаному п.7.3. цього Договору
3.3. Періодом оренди "ОБ`ЄКТУ", за який нараховується та сплачується орендна плата, є період часу з моменту підписання акту приймання-передачі двома Сторонами "ОБ`ЄКТУ", за яким "ОБ`ЄКТ" передається "ОРЕНДАРЮ" у користування, до моменту підписання обома Сторонами (за виключенням випадків, передбачених цим Договором) акту приймання-передачі, за яким "ОБ`ЄКТ" повертається "ОРЕНДОДАВЦЮ", незалежно від факту перебування/не перебування "ОБ`ЄКТА" у фактичному користуванні "ОРЕНДАРЯ".
4.1. Розмір щомісячної орендної плати з врахуванням ПДВ (якщо "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" є платником ПДВ) за період оренди "ОБ`ЄКТУ" згідно п.3.3. Договору становить – 27 772 грн 00 копійок в місяць.
Щомісяця орендна плата коригується з урахуванням офіційного індексу інфляції місяця, що передує розрахунковому. У разі, коли індекс інфляції менше 1, індексація орендної плати не проводиться.
4.4. Окрім орендної плати, "ОРЕНДАР" відшкодовує "ОРЕНДОДАВЦЮ" вартість спожитих "ОРЕНДАРЕМ" комунальних послуг, які відшкодовуються "ОРЕНДАРЕМ" окремо на підставі наданого "ОРЕНДОДАВЦЕМ" рахунку. "ОРЕНДАР" компенсує витрати "ОРЕНДОДАВЦЯ" згідно з виставленими рахунками не пізніше 30 числа кожного місяця, в якому "ОРЕНДОДАВЦЕМ" виставлено такі рахунки. В разі якщо "ОРЕНДАРЕМ" в поточному місяці не отримано виставлені "ОРЕНДОДАВЦЕМ" рахунки, "ОРЕНДАР" компенсує витрати "ОРЕНДОДАВЦЯ" на рівні попереднього місяця, або самостійно звертається до "ОРЕНДОДАВЦЯ" за рахунком. Відсутність рахунку на оплату комунальних послуг не дає "ОРЕНДАРЮ" права не оплачувати вартість спожитих ним комунальних послуг.
4.7. Сторони дійшли згоди, що розмір Забезпечувального платежу за даним Договором становить 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок (у тому числі ПДВ, якщо "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" буде платником ПДВ), який являє собою орендну плату із розрахунку за два повних місяці оренди та за два повні місяці експлуатаційних послуг, та які "ОРЕНДАР" зобов`язаний сплатити "ОРЕНДОДАВЦЮ" протягом 5 (П`яти) банківських днів з дати укладення Сторонами цього Договору.
Платіж, зазначений в цьому пункті, є забезпечувальним платежем виконання зобов`язань за цим Договором (надалі – Забезпечувальний платіж).
Розмір Забезпечувального платежу не може бути менш ніж двократний розмір місячної орендної плати та сума експлуатаційних послуг за два місяці. Розмір забезпечувального платежу підлягає обчисленню кожні пів року та коригуванню "ОРЕНДОДАВЦЕМ" в односторонньому порядку за наступною формулою:
ЗП = (ОП + ЕП) х 2, де
ЗП - забезпечувальний платіж
ОП – місячна орендна плата, що передує місяцю проведення перерахунку,
ЕП – місячні експлуатаційні послуги згідно п. 4.6.
Розмір Забезпечувального платежу може бути збільшено "ОРЕНДОДАВЦЕМ" в односторонньому порядку (до суми не більше, ніж двократний розмір місячної орендної плати) виключно в разі збільшення розміру орендної плати за Договором, або погодження ним здійснення "ОРЕНДАРЕМ" переобладнання, перепланування, реконструкції "ОБ`ЄКТУ", на суму, яка визначається "ОРЕНДОДАВЦЕМ" як вартість приведення "ОБ`ЄКТУ" до первісного стану після здійснення "ОРЕНДАРЕМ" переобладнання, перепланування, реконструкції.
4.8. Сторони дійшли згоди, що розмір забезпечувального платежу на компенсацію вартості комунальних послуг за даним Договором становить 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень 00 копійок (у тому числі ПДВ), який "ОРЕНДАР" зобов`язаний сплатити "ОРЕНДОДАВЦЮ" протягом 5 (П`яти) банківських днів з дати укладення Сторонами цього Договору. Платіж, зазначений в цьому пункті, є забезпечувальним платежем виконання "ОРЕНДАРЕМ" зобов`язань за цим Договором (далі – Забезпечувальний платіж на компенсацію вартості комунальних послуг).
4.9. Забезпечувальний платіж залишається у розпорядженні "ОРЕНДОДАВЦЯ" на протязі усього строку дії Договору без нарахування відсотків і може бути використаний "ОРЕНДОДАВЦЕМ" для покриття будь-яких збитків, витрат або штрафних санкцій, викликаних невиконанням або неналежним виконанням "ОРЕНДАРЕМ" будь-яких зобов`язань за цим Договором.
Забезпечувальний платіж не розглядається та не використовується як орендна плата за останній (або будь-який інший) місяць оренди.
У разі належного виконання "ОРЕНДАРЕМ" всіх зобов`язань за цим Договором після закінчення строку оренди Забезпечувальний платіж повертається "ОРЕНДАРЮ" після повернення ним "ОБ`ЄКТУ" належним чином за Актом приймання-передачі, як це передбачено розділом 7 цього Договору. У всіх інших випадках – в разі не виконання "ОРЕНДАРЕМ" своїх зобов`язань за Договором, порушення строку виконання таких зобов`язань, повернення "ОБ`ЄКТУ" не належним чином тощо, Забезпечувальний платіж не повертається.
7.1. На момент закінчення строку дії або при достроковому розірванні цього Договору "ОРЕНДАР" зобов`язаний вивезти з "ОБ`ЄКТУ" все своє майно, майно третіх осіб, та передати "ОРЕНДОДАВЦЮ" "ОБ`ЄКТ" протягом останнього дня дії цього Договору або дня дострокового розірвання цього Договору. При цьому "ОРЕНДАР" зобов`язаний станом на відповідний день закінчення строку дії або дострокового розірвання цього Договору сплатити орендну плату, експлуатаційні витрати, а також відшкодувати вартість комунальних послуг на умовах даного договору.
7.3. "ОРЕНДАР" зобов`язується повернути "ОБ`ЄКТ" "ОРЕНДОДАВЦЮ" у доброму естетичному стані, без зауважень "ОРЕНДОДАВЦЯ", з урахуванням проведеного "ОРЕНДАРЕМ" косметичного ремонту приміщення.
7.4. "ОБ`ЄКТ" вважається повернутим з оренди з моменту підписання представниками Сторін Акту приймання-передачі.
7.5. Якщо під час повернення Об`єкта оренди буде виявлено, що стан його не відповідає умовам Договору, у т.ч. вимогам п.7.3. цього Договору, "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" на власний розсуд має право:
7.5.1. відмовитись від прийняття "ОБ`ЄКТА" та підписання відповідного Акта приймання-передачі до моменту усунення "ОРЕНДАРЕМ" виявлених недоліків та проведення косметичного ремонту. У такому разі "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" складає за своїм підписом дефектний акт, в якому фіксує перелік недоліків, які мають бути усунені "ОРЕНДАРЕМ", та надає його "ОРЕНДАРЮ" для виконання із зазначенням строків та обсягів проведення відповідних робіт. Після усунення недоліків, "ОРЕНДАР" зобов`язаний повернути "ОБ`ЄКТ" "ОРЕНДОДАВЦЮ" у загальному порядку.
7.6. В разі не повернення "ОБ`ЄКТА" у визначений договором строк, або повернення із недоліками, "ОРЕНДАР" зобов`язаний сплатити орендну плату у подвійному розмірі, сплатити експлуатаційні витрати, а також відшкодувати вартість комунальних послуг до моменту належного повернення "ОБ`ЄКТУ" (або усунення недоліків чи компенсації "ОРЕНДОДАВЦЮ" їх вартості).
7.7. У випадку допущення "ОРЕНДАРЕМ" погіршення технічного стану "ОБ`ЄКТУ", "ОРЕНДАР" зобов`язаний відшкодувати "ОРЕНДОДАВЦЮ" нанесені збитки у повному обсязі. При цьому розмір таких збитків визначається виходячи з документально підтверджених витрат (майбутніх або понесених), "ОРЕНДОДАВЦЯ" на відновлення технічного стану "ОБ`ЄКТУ" до первісного стану.
8.2. В разі порушення строків, що зазначені в п.7.1. цього Договору "ОРЕНДАР" сплачує "ОРЕНДОДАВЦЮ" штраф в розмірі подвійної оплати за користування "ОБ`ЄКТОМ" за кожен день прострочення до моменту передачі (повернення) "ОБ`ЄКТА".
Відповідно до платіжних інструкцій № O5GC011WQH від 16.05.2024 та №O5GC0JGTYK Позивачка перерахувала Відповідачеві 52 000,00 грн. та 65 000,00 грн забезпечувальних платежів.
Сторони 01.06.2024 підписали Акт приймання-передачі об`єкта в оренду.
02.06.2025 Сторони підписали Акт приймання-передачі об`єкта з оренди.
16.12.2025 Позивачка направила Відповідачеві вимогу про повернення залишку забезпечувального платежу.
04.02.2026 Позивачка повторно направила Відповідачеві вимогу про повернення залишку забезпечувального платежу в термін п`яти банківських днів.
За твердженням Позивачки зазначені вимоги залишені Відповідачем без відповіді та задоволення.
Наведені обставини стали причиною звернення Позивачкою з позовом та є предметом спору у даній справі.
Предметом доказування в даній справі є наявність підстав для повернення забезпечувального платежу, внесеного за Договором суборенди приміщення, обґрунтованість стягуваних сум. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За умовами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
За правилами ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню в разі, якщо його укладено строком на три і більше років.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач заперечує проти задоволення позову з викладених у відзиві підстав.
Перевіривши надані докази, суд погоджується з позицією Позивача. 
Так, 01.05.2024 Сторони уклали Договір суборенди № 27013 (далі Договір), за п.1.1 якого "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" (Відповідач) передає, а "ОРЕНДАР" (Позивачка) приймає в тимчасове оплатне користування частину нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вул. Таращанська, 191-А, корп. 1, прим. 1, далі за Договором – "ОБ`ЄКТ".
Відповідно до п. 3.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Строк даного Договору обчислюється з моменту передачі "ОБ`ЄКТУ" "ОРЕНДАРЮ" за Актом прийому – передачі та діє по "31" травня 2025 року (включно), що вважається періодом оренди.
Відповідно до платіжних інструкцій № O5GC011WQH від 16.05.2024 та № O5GC0JGTYK Позивачка перерахувала Відповідачеві 52 000,00 грн. та 65 000,00 грн забезпечувальних платежів.
Сторони 01.06.2024 підписали Акт приймання-передачі об`єкта в оренду.
Під час повернення об`єкту з оренди Відповідач склав Акт виявлених дефектів та підписав акт приймання-передачі об`єкта з оренди від 02.06.2025. 
Відповідно до ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Тобто, законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини). Належним доказом який підтверджує факт початку та, відповідно, припинення орендних відносин є підписаний акт приймання-передачі нерухомого майна або інша обставина узгоджена сторонами у договорі.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.08.2019 у справі №906/565/18.
Крім того, Верховним Судом у постанові від 12.06.2019 в справі №640/12616/17 (провадження №61-48975св18) зазначено, що: "відповідно до статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини).
Фактом початку та, відповідно, припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендодавця до орендаря, так і від орендаря до орендодавця. 
Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди.
Сторони можуть установити й інший момент відліку початку та припинення строку дії договору найму (оренди) у самому договорі."
Сторони в п. 7.4 Договору погодили, що "ОБ`ЄКТ" вважається повернутим з оренди з моменту підписання представниками Сторін Акту приймання-передачі.
Відтак, з 02.06.2025 об`єкт оренди вважається повернутим.
При поверненні Позивачкою об`єкту суборенди, Відповідач склав акт виявлених дефектів від 02.06.2025 та виставив Позивачці кошторис на усунення зазначених дефектів на суму 15 980,15 грн. 
Позивачка у листі від 30.06.2025 просила зарахувати оплату рахунку №У-Н-009705 від 02.06.2025р на суму 4 553,16 грн, рахунку №У-Н-0009979 від 25.05.2025р на суму 15 030,25 грн (водопостачання та водовідведення, електроенергія, прибирання території та інші комунальні і експлуатаційні послуги); комунальні послуги за 1 (один) день червня 2025р. (рахунок ще не наданий); оплату кошторису на ремонтно - будівельні роботи приміщення 15 980,15 грн, згідно з актом приймання - передачі об`єкта з оренди із забезпечувальних платежів. Також Позивачка просила надати фінальний акт звіряння після всіх зарахувань.
За твердженнями Відповідача вищезазначене зарахування проведено 30.06.2025р.
02.09.2025 Сторони підписали акти звіряння відповідно до яких залишок сум із забезпечувальних платежів становить 50 402,78 грн та 36 855,92 грн. 
Проте, Відповідач заперечує проти повернення залишку сум забезпечувальних платежів, посилаючись на те, що Позивачка повинна була повернути Відповідачеві об`єкт суборенди 31.05.2025р., але, фактично, об`єкт суборенди повернуто 02.06.2025, тобто з порушенням умов Договору. 
Відповідно до п. 4.9 Договору у разі належного виконання "ОРЕНДАРЕМ" всіх зобов`язань за цим Договором після закінчення строку оренди Забезпечувальний платіж повертається "ОРЕНДАРЮ" після повернення ним "ОБ`ЄКТУ" належним чином за Актом приймання-передачі, як це передбачено розділом 7 цього Договору. У всіх інших випадках – в разі не виконання "ОРЕНДАРЕМ" своїх зобов`язань за Договором, порушення строку виконання таких зобов`язань, повернення "ОБ`ЄКТУ" не належним чином тощо, Забезпечувальний платіж не повертається.
Відповідно до п. 7.5 Договору якщо під час повернення Об`єкта оренди буде виявлено, що стан його не відповідає умовам Договору, у т.ч. вимогам п.7.3. цього Договору, "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" на власний розсуд має право: 
7.5.2 відмовитись від прийняття "ОБ`ЄКТА" та підписання відповідного Акта приймання-передачі, скласти дефектний акт, в якому зафіксувати перелік недоліків, та вимагати від "ОРЕНДАРЯ" відшкодування витрат на усунення виявлених недоліків з самостійним визначенням розміру таких витрат.
У цьому разі "ОРЕНДАР" зобов`язаний відшкодувати "ОРЕНДОДАВЦЮ" витрати на усунення виявлених недоліків, після чого "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" зобов`язаний прийняти "ОБ`ЄКТ" від "ОРЕНДАРЯ" та підписати відповідний Акт приймання-передачі.
Відповідач склав дефектний акт та виставив рахунок Позивачці відповідно до п. 7.5.2 Договору, 02.06.2025 Сторони належним чином підписали акт приймання-передачі об`єкта з оренди. Усі платежі, які були нараховані Позивачці сплачені за рахунок забезпечувальних платежів 30.06.2025.
Відповідач 02.06.2025, підписавши акт приймання-передачі об`єкта з оренди погодився, що об`єкт повернутий з оренди належним чином з відшкодуванням витрат на усунення виявлених недоліків, які були сплачені Позивачкою.
В матеріалах справи відсутні будь-які заперечення Відповідача з приводу зарахування залишку забезпечувальних платежів в рахунок оплати штрафу або будь-яких інших витрат. При цьому, Відповідач самостійно виставив рахунки, на задоволення яких Позивачка надала розпорядження використати кошти із забезпечувальних платежів.
Крім того, відповідно до п 7.6 Договору у разі не повернення об`єкту у визначений у Договорі строк, або повернення із недоліками, орендар зобов`язаний сплатити орендну плату у подвійному розмірі, сплатити експлуатаційні витрати, а також відшкодувати вартість комунальних послуг до моменту належного повернення об`єкту (або усунення недоліків чи компенсації орендодавцю їх вартості).
Відповідно до листа Позивачки від 30.06.2025 та акту звіряння від 02.09.2025 Відповідач нарахував Позивачці орендну плату за один день у розмірі 4 553,16 грн., яка була сплачена Позивачкою.
В матеріалах справи наявні акти звіряння розрахунків, якими підтверджується залишок забезпечувальних платежів у розмірі 36 855,92 грн та 50 402,78 грн. після сплати виставлених Відповідачем рахунків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими відповідачем без достатньої правової підстави (правова позиція, викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/21154/17 від 15.02.2019).
Гарантійний платіж (завдаток) - платіж, що забезпечує (гарантує) виконання зобов`язань за договором (відповідно до ст. 546 і 560 ЦК України). Зокрема, під час укладання договору оренди гарантійний платіж може мати ознаки завдатку (ст. 570 ЦКУ), застави (ст. 572 ЦКУ), а також неустойки за порушення договірних зобов`язань.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Частина 1 ст. 1212 ЦК України застосовується, якщо 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Згідно зі ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується Сторонами, що Договір суборенди приміщення від 01.05.2024, на підставі якого Позивачкою перераховано Відповідачеві забезпечувальні платежі, розірвано з 02.06.2025р.
Отже, підстава володіння Відповідачем коштами забезпечувального платежу відпала у зв`язку з розірванням договору суборенди, а, відтак, кошти підлягають поверненню на користь Позивачки на підставі ста.1212 ЦК України.
З огляду на наведені вище обставини та розірвання Договору, кошти в сумі 87 257,96 грн, які були перераховані Позивачкою на виконання умов п. 4.7 та 4.8 Договору, в силу ст. 1212 ЦК України, мають ознаки безпідставно збережених та мають бути повернуті Позивачці.
Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, акт приймання-передачі об`єкта з оренди, платіжні інструкції, листи Позивачки, акти звіряння), враховуючи, що Позивачка вжила необхідних заходів для повернення забезпечувальних платежів, у зв`язку з чим строк повернення грошових коштів настав, суд погоджується з тим, що Позивачка має право на повернення забезпечувальних платежів в сумі 87 257,96 грн.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в розмірі 87 257,96 грн. забезпечувальних платежів. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на Відповідача. 
Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позову Позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 3328,00 грн. згідно з квитанцією № 7SFZ-7R9L-U93E від 18.02.2026.
Відповідно до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи ціну позову та те, що позовна заява надійшла до суду в електронній формі через систему "Електронний суд", за подання цієї позовної заяви Позивачка мала сплатити судовий збір у розмірі 2662,40 грн (487 052,40*1,5% * коефіцієнт 0,8).
Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
За таких обставин, Позивачка внесла судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом на 665,60 грн.
Судовий збір в розмірі 665,60 грн. може бути повернуто Позивачці з Державного бюджету України за ухвалою суду за відповідним клопотанням Позивачки, виходячи з положень ст.7 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Разом з тим, Господарський суд звертає увагу на те, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".
Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до зазначеного порядку органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого або Державною судовою адміністрацією України, або її територіальним управлінням, або відповідним судом.
Для повернення судового збору платнику необхідно звернутися із заявою до відповідного суду за місцем розгляду справи. Разом із заявою про повернення коштів судового збору з бюджету платником подається до суду оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.
Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-сервіс" (49000, м. Дніпро, проспект Героїв 11 Б, код 32772863) на користь фізичної особи-підприємця Савон Марини Миколаївни ( АДРЕСА_1 ,
код НОМЕР_1 ) 87 257 грн. 96 коп. – заборгованості, 2 662 грн. 40  коп.– судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України. 

Суддя С.Г. Юзіков