Справа № 465/2479/26 
Провадження 2-а/465/129/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
27.05.2026 року         м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді Кушнір Б.Б., з участю секретаря судового засідання Пони Ю.Л. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 04.03.2026 серії ЕНА №6768290 про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Позовні вимоги мотивує тим, що 04 березня 2026 року командиром взводу №1 роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Лотошинським М.Б. була винесена постанова про накладення на пясецького Б.В. адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА№6768290, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень. Згідно з постановою ОСОБА_1 04 березня 2026 року о 23:10 годині керував транспортним засобом не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а ПДР України. Зазначає, що із постановою не погоджується та вважає її незаконною. Звертає увагу суду на те, що він не керував транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі, на момент приїзду працівників поліції жодна особа не здійснювала керування транспортним засобом, який на той час знаходилася в нерухомому стані. Також вказує, що до моменту прибуття поліцейських, керувала автомобілем Мурин С.Я., але під час розгляду справи ОСОБА_1 наголошувалося, що він не виконував функції водія, не бажаючи піддавати ризику відповідальності ОСОБА_2 , тому не вказував на неї як на водія.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення прийнято до розгляду та відкрито провадження.
02.04.2026 представник Департаменту патрульної поліції – Шкробак Олександр Миколайович через підсистему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у зв`язку з безпідставністю такої, мотивуючи тим, що поліцейський УПП у Львівській області ДПП, приймаючи рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності діяв в межах власної дискреції, яка визначається завданнями та функціями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП та посадовою інструкцією поліцейського. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, Поліцейський виніс постанову по вказаній справі керуючись статтею 283 КУпАП на місці вчинення правопорушення. Отже, Поліцейський мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, при складанні постанови була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Зокрема, зазначає, що доводи позивача не відповідають дійсності та об`єктивній реальності ситуації, яка мала місце 04.03.2026 року. Адже, патрулюючи біля ТЦ «ВАМ» по вул. Богдана Хмельницького, 214 у м. Львів, поліцейські УПП у Львівській області ДПП почули гучні звуки буксування автомобільних шин. Під`їхавши, працівники поліції виявили транспортний засіб TESLA MODEL Y з номерним знаком НОМЕР_1 та особу, яку в подальшому встановлено як ОСОБА_1 , на якого вказав свідок, як на водія даного транспортного засобу, що керував вищевказаним транспортним засобом та здійснював небезпечне маневрування (дріфтуючи) на території парковки. (Копія пояснення свідка додається до відзиву). Відтак, зазначає, що відсутні підстави для скасування Постанови, а вимоги Позивача не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. 
Сторони в судове засідання, призначена на 27.05.2026 не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, однак 01.05.2026 через канцелярію суду ОСОБА_1 подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ЕНА №6768290 від 04.03.2026 винесену командиром взводу №1 роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Лотошинським М.Б., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП – закрити.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 126 КУпАП.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У відповідності з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП,  посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕНА №6768290 від 04.03.2026 ОСОБА_1 , 04.03.2026 о 23:10:53 у м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 214 керував транспортним засобом не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.1 а ПДР – керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом. Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.
Відповідно до п. 1.1 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 ПДР закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2.4."а" ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.
Відповідно до п. 2.1."а" ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Під час винесення оскаржуваної постанови працівник УПП на підставі показів свідка та з`ясувавши власника транспортного засобу, притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.
До відзиву на позовну заяву долучено письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 04.03.2026, який зазначив, що бачив як автомобіль «Тесла» із номерними знаками НОМЕР_2 дріфтував, водій ОСОБА_1 . 
Із долученого відеозапису з нагрудного відео реєстратора №47424 (кліп №1) при відтворені 23:10:20, працівник патрульної поліції представився і попередив про здійснення відеофіксації та запитав хто керував транспортним засобом «Тесла», на що ОСОБА_1 о 23:10:36 повідомив, що автомобілем керував його друг із Волині, інформацію про його анкетні дані не хоче розповсюджувати та зазначив що автомобіль належить йому. О 23:12:04 свідок ОСОБА_4 вказав, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 . В подальшому свідок ОСОБА_4 надав пояснення працівникам патрульної поліції, що виходячи з більярду близько за 100 м від себе побачив транспортний засіб, що кружляв по парковці. Стверджує, що коли він підійшов до автомобіля за кермом був ОСОБА_1 та більше нікого в салоні автомобіля не було, водія побачив вже коли підійшов до транспортного засобу. 
Також судом було досліджено долучений до відзиву відеозапис з нагрудного відео реєстратора №47424 (кліп №7), при відтворенні якого з перших секунд відео встановлено, що автомобіль «Тесла» дифтував на території торгового центру «ВАМ». 
Судом на підставі ст.2 КАС України, перевірено та підтверджено, що відповідач діяв на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих йому повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом та протягом розумного строку.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, та не керувати транспортним засобом, не отримавши при цьому посвідчення водія.
Рішенням по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами.
Відповідач виніс постанову, прийнявши рішення у відповідності до вимог ст.ст.33-35, 245, 246, 247, 248, 251, 252, 280, 283 КУпАП, з урахуванням обставин справи.
Постанова містить у відповідності до вимог ст.283 КпАП України дату розгляду, найменування посадової особи, відомості про порушника, встановлені обставини, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність, рішення, прийняте щодо покарання (сума штрафу), постанова підписана особою, що її винесла.
Постанова складена відповідно до інструктивних матеріалів щодо оформлення матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Зазначене порушення охоплюється диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП, за яке передбачено стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Провадження по справі, процесуальні документи, вид покарання (розмір штрафу призначений в межах санкції статті), не суперечать діючому законодавству, а відтак порушень з боку відповідача не встановлено.
Твердження позивача про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, спростовуються матеріалами справи та не підтверджений жодним доказом, тоді як правопорушення, вчинене позивачем, підтверджено вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.243-246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – залишити без задоволення.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6768290 від 04.03.2026, – залишити без змін.
Понесені судові витрати віднести на рахунок позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 27.05.2026.

Суддя Кушнір Б.Б.