ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"05" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/5355/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.
при секретарі судового засідання Задорожному А.О.;

за участю представників: 
від позивача: Явченко Д.В.;
від відповідача: Яновський В.С.;
від третьої особи: Буцан С.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:
за позовом: Одеської міської ради (площа Біржова, буд. 1, м. Одеса, 65026; код ЄДРПОУ 26597691);
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (Фонтанська дорога, буд. 58, м. Одеса, 65016; код ЄДРПОУ 43231232);
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85; код ЄДРПОУ 45839467);
про стягнення безпідставно збережених коштів,-

1. Суть спору.
30.12.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№5500/25) Одеської міської ради до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" в якій позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі 284 701,77 грн.
В обґрунтування позовних вимог Одеська міська рада зазначає, що відповідач без достатньої правової підстави користується земельною ділянкою з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, загальною площею 0,0575 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 58, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок власника земельної ділянки – Одеської міської ради, та за період з 01.07.2021 по 30.06.2024 зберіг у себе грошові кошти в розмірі 284 701,77 грн, які б мав сплатити власнику за користування такою земельною ділянкою.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.
Також 30.12.2025 одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява Одеської міської ради про забезпечення позову у даній справі (вх.№2-2070/25), яку ухвалою суду від 31.12.2025 прийнято до розгляду та призначено судове засідання з розгляду даної заяви на 05.01.2026.
Ухвалою суду від 05.01.2026 було задоволено заяву Одеської міської ради про забезпечення позову (вх.№2-2070/25 від 30.12.2025).
Ухвалою суду від 05.01.2026 було відкрито провадження у справі №916/5355/25 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 02.02.2026 р. о 11:30, а також було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85; код ЄДРПОУ 45839467).
20.01.2026 до суду від третьої особи надійшли пояснення (вх.№2212/26).
У судовому засіданні 02.02.2026 суд, без оформлення окремого процесуального документа, постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26.02.2026 о 12:15
25.02.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (вх.№6790/26).
У судовому засіданні 25.02.2026 суд, без оформлення окремого процесуального документа, постановив ухвалу про відмову у задоволені клопотання про відкладення підготовчого засідання, а також без оформлення окремого процесуального документа постановив ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 02.04.2026 о 14:00.
30.03.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№11000/26).
У судовому засіданні 02.04.2026 суд, без оформлення окремого процесуального документа, постановив ухвалу про відмову у задоволені клопотання про відкладення підготовчого засідання, а також без оформлення окремого процесуального документа оголосив перерву в розгляді справи по суті до 27.04.2026 о 16:00.
24.04.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№14224/26).
У судовому засіданні 27.04.2026, за участі представників учасників справи, суд залишив відзив без розгляду, проте залучив його до матеріалів справи, оскільки немає підстав для його повернення, а також оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав його проголошення в судовому засіданні до 05.05.2026.
У судовому засіданні 05.05.2026 суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення у справі та відклав складення повного рішення на строк до 11.05.2026.

3. Аргументи учасників справи.
3.1. Аргументи Одеської міської ради.
В якості обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ", починаючи з 20.11.2019 є власником нежитлової будівлі магазину загальною площею 265,9 кв.м, що розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 58 (РНОНМ: 1509355651101).
Позивач зазначає, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0575 га з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001 за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 58, яка належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.
Також позивач зазначає, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.12.2020 №НВ-5917053882020 вказану земельну ділянку сформовано та зареєстровано 15.12.2020.
Крім того, як вказує Одеська міська рада, рішенням Одеської міської ради від 09.02.2022 №945-VIII затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0575 га за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 58, та надано її в оренду ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ", цільове призначення – « 03.07» для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Втім, договір оренди земельної ділянки між Одеською міською радою та ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» укладено та зареєстровано так і не було.
З урахуванням зазначеного позивач вважає, що у період з 01.07.2021 по 30.06.2024 ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" як власник нежитлової будівлі магазину загальною площею 265,9 кв.м, що розташований за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 58, здійснювало безоплатне користування земельною ділянкою за вказаною адресою без укладеного договору оренди землі, тобто без належної правової підстави для її використання, що є неприпустимим.
Як наслідок позивач вважає, що ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" без достатньої правової підстави, за рахунок власника земельної ділянки – Одеської міської ради, зберегло у себе кошти, які мало сплатити за користування нею та які зобов`язане повернути власнику земельної ділянки на підставі ст. 1212 ЦК України.
Так позивач вказує, що ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" було безпідставно збережено грошові кошти орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без належних на те правових підстав, за період з 01.07.2021 по 30.06.2024 в загальному розмірі 284 701,77 грн.
Також позивач зазначає, що звертався до відповідача зі вимогою про сплату даних коштів, втім така вимога залишилася без відповіді та виконання з боку ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ".
Таким чином Одеська міська рада просить суд стягнути з ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" безпідставно збережені грошові кошти орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності в сумі 284 701,77 грн.

3.2. Аргументи ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ".
В якості своїх заперечень щодо задоволення позовних вимог, ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" зазначає, що не є орендарем, а тому застосування ставки орендної плати (5%) до його відносин є неправильним. 
Вказує, що відповідно до рішення Одеської міської ради №945-VIII від 09.02.2022 обов`язок організувати укладення договору оренди покладений саме на Одеську міську раду та Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради.
Натомість за твердженнями відповідача, Одеська міська рада та Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради не виконали покладені на них функції протягом понад двох років, а саме позивачу не було надіслано проєкту договору оренди, затвердженого п. 4 Рішення №945-VIII.
Також відповідач зазначає, що площа земельної ділянки, щодо якої заявлено позов, становить 575 кв.м (0,0575 га), натомість площа нежитлової будівлі, що належить Відповідачу, становить лише 265,9 кв.м — тобто лише 46,2% від загальної площі ділянки. Решта площі ділянки (приблизно 310 кв.м, або 53,8%) не зайнята будівлею Відповідача і фактично не використовується ним як власником будівлі.
Крім того ТОВ "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" зазначає, що відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, на спірній земельній ділянці розташоване кафе «Фонтан», натомість Департаментом не було проведено належного обстеження ділянки, оскільки дане кафе розташоване на сусідній земельній ділянці до якої відповідач не має жодного відношення та на якій не розміщено жодного об`єкту відповідача.
За твердженнями відповідача на земельну ділянку поширюються обмеження у використанні, а саме на земельній ділянці розташована охоронна зона навколо інженерних комунікацій та водоохоронна зона.
Також відповідач вказує про пропуск строків позовної давності позивачем та заявляє про застосування наслідків спливу строків позовної давності, а саме відмова у позові.

3.3. Аргументи Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради.
У своїх поясненнях щодо позову третя особа зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» з 20.11.2019 належить нежитлова будівля магазину, загальною площею 265,9 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 58. Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці 3х кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 58, яка належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.
Як вказує третя особа, рішенням Одеської міської ради від 09.02.2022 № 945-VIII вирішено затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, площею 0,0575, за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 58, надати ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» в оренду на 15 років, до реалізації планувальних рішень території, цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та затвердити орендну плату в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Натомість Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради стверджує, що договору оренди вищезазначеної земельної ділянки між Одеською міською радою та ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» укладено та зареєстровано не було.
За твердженнями третьої особи, за період з липня 2021 року по червень 2024 року ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» зберегло у себе кошти територіальної громади м. Одеси у розмірі 284 701,77 гривень.
Також третя особа вказує, що для врегулювання спору в досудовому порядку, Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради підготовлено та скеровано вимогу до ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» від 09.05.2024 № 01-13/776 щодо сплати у місячний термін коштів за користування земельною ділянкою, зазначену вимогу отримано відповідачем.
Враховуючи викладене, третя особа просить задовольнити позовні вимоги Одеської міської ради у повному обсязі.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.
Відповідно до інформаційної довідки №458431774 від 26.12.2025 ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на підставі права власності належить нежитлова будівля магазину загальною площею 265,9 кв.м, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 58, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1509355651101 (а.с.10).
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2917053882020 від 15.12.2020 земельна ділянку з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, 58, площа 0,0045 га, цільове призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки: для обслуговування та експлуатації будівлі торгівлі з об`єктом громадського харчування, дата державної реєстрації земельної ділянки 15.12.2020 (а.с.11-13).
Рішенням Одеської міської ради №1267-VI від 20.09.2011 (в редакції рішень №1742-VIІ від 08.02.2017 та №5275-VI від 27.08.2014), затверджено фіксовані відсотки при визначенні орендної плати за землі міста Одеси відповідно до технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Одеси, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 28.12.2010 №41-VI.
Згідно Переліку фіксованих відсотків при визначенні ставок орендної плати та земельні ділянки в м. Одесі, який є додатком до зазначеного рішення, для земельних ділянок із цільовим використанням для експлуатації та обслуговування підприємств торгівлі становить 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.14-15 на звороті).
Рішенням Одеської міської ради №945-VIII від 09.02.2022 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, площею 0,0575 га, що розташована за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, 58 (п.1); вирішено надати дану земельну ділянку в оренду ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на 15 років до реалізації планувальних рішень території; затверджено орендну плату в розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.2); затверджено проект договору оренди землі між Одеською міською радою та ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (п.4); визначено що договір оренди землі може бути достроково припинений на підставі абзацу 2 частини 1 статті 31 Закону України «Про оренду землі» з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законодавством України (п.5).
Також пунктом 6 даного рішення Одеська міська рада зобов`язала ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ»:
- дотримуватися положень статті 96 Земельного кодексу України;
- виконувати вимоги та умови землекористування, передбаченого договором оренди землі, визначені службами й організаціями міста та області, викладені в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- оформити в порядку, встановленому чинним законодавством договір оренди землі, передбачений пунктом 4 цього рішення;
- протягом двох місяців з дати прийняття цього рішення укласти з КП «Міськзелентрест» охоронний договір на зелені насадження, але не пізніше дати укладення договору оренди землі, або у той же самий термін надати до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради довідку (інформацію) про відсутність зелених насаджень на земельній ділянці.
Крім того пунктом 7 рішення, встановлено, що у разі невиконання пункту 6 цього рішення Одеська міська рада має право в односторонньому порядку визнати це рішення таким, що втратило чинність, без відшкодування замовнику витрат повіданих з розробкою землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки, та вимагати від ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» сплатити збитими у розмірі орендної плати з дати прийняття цього рішення (а.с. 16).
Листом за №01-13/776 від 09.05.2024 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради звертався до ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» із вимогою в якій зазначав, що в період з квітня 2021 року по березень 2024 року ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» станом на 01.04.2024 зберегло у себе кошти територіальної громади м. Одеси у розмірі 278 057,04 грн (а.с.17-18 на звороті).
Враховуючи наведене, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради керуючись главою 83 ЦК України, вимагав у місячний термін сплатити кошти в сумі 278057,04 грн на рахунок бюджету Одеської міської територіальної громади .
У разі залишення вимоги без розгляду або без задоволення Департамент вказав, що ним буде ініційовано питання щодо стягнення безпідставно збережених коштів у судовому порядку з метою захисту інтересів територіальної громади м. Одеси, що призведе до збільшення боргу ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на суму відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді, а також витрат пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення у межах виконавчого провадження. 
Дана вимога була направлено на поштову адресу ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було одержано представником відповідача. 
Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеса №1153 від 08.07.2021 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001 становить суму 1 613 148,92 грн (а.с.19).
Згідно з витягу №НВ-5100612392024 від 16.04.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001 становить суму 2 144 727,15 грн (а.с.19 на звороті).
Також у матеріалах справи наявний розрахунок розміру безпідставно збережених коштів ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» за користування земельної ділянкою з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, площею 575,0 кв.м, відповідно до якого:
за період липень – грудень 2021 розмір безпідставно збережених коштів становить 40 328,75 грн;
за період січень – грудень 2022 розмір безпідставно збережених коштів становить 88 723,19 грн;
за період січень – грудень 2023 розмір безпідставно збережених коштів становить 102 031,67 грн;
за період січень – червень 2024 розмір безпідставно збережених коштів становить 53 618,16 грн.
Таким чином станом на 31.07.2024 розмір безпідставно збережених коштів становить 284 701,77 грн.
Згідно з листа Департаменту фінансів Одеської міської ради №05-13-241/896 від 13.06.2024, відповідно до звітів Казначейства України (ЕАП) по виконанню місцевого бюджету за доходами по коду бюджетної класифікації 24060300 «Інші надходження», від ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» за період з 10.05.2024 по 11.06.2024 кошти не надходили (а.с.20 на звороті).
Листом за №15395/5/15-32-04-06-05 від 11.07.2024 ГУ ДПС в Одеській області повідомило Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» до Головного управління ДПС в Одеській області податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період 2021 – 2024 роки не надавались, сплата не проводилась (а.с.21).
Як вбачається з листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради №01-13/1189 від 19.07.2024, станом на 18.07.2024 на земельній ділянці з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, площею 575,0 кв.м, розташована нежитлова будівля кафе «Фонтан», земельна ділянка не огороджена, доступ до неї вільний (а.с.21 на звороті – 23).

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України унормовано, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом ст. 122, 123, 124 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
За змістом ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
У п. 10 прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону передбачено, зокрема, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи.
Із уведенням у дію 01.01.2002 нового Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України.
Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях Земельного кодексу України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді.
Тобто, всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у Земельному кодексі України.
З 01.01.2013 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», за змістом п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:
а) земельні ділянки на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу.
Таким чином, у комунальній власності територіальної громади м. Одеси перебувають усі землі в межах м. Одеси, крім земельних ділянок приватної та державної власності, незалежно від стану формування земельної ділянки (такі висновки наведено у постанові Верховного Суду від 19.09.2023 у справі №902/639/22).
Розташування земельної ділянки на території відповідного міста свідчить про те, що така земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в силу закону через її територіальне розташування в межах населеного пункту, а тому право власності на таку земельну ділянку та право розпорядження нею шляхом прийняття відповідного рішення належить органу місцевого самоврядування, який діє у відповідних правовідносинах від імені територіальної громади міста, - міській раді.
Отже право власності територіальної громади виникає на відповідні землі комунальної власності в силу їх територіального розташування в межах населеного пункту (постанова Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/6317/18).
Так судом було встановлено, що за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, 58, розташована земельна ділянка з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, площею 0,0045 га, цільове призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки: для обслуговування та експлуатації будівлі торгівлі з об`єктом громадського харчування, дата державної реєстрації земельної ділянки 15.12.2020 (а.с.11-13).
Суд зазначає, що дана земельна ділянка є власністю територіальної громади міста Одеси, а відтак право власності на неї та право розпорядження нею належить Одеській міській раді.
Також судом було встановлено, що ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на праві власності належить нежитлова будівля магазину загальною площею 265,9 кв.м, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 58, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1509355651101, відповідно до інформаційної довідки №458431774 від 26.12.2025 (а.с.10).
Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі", укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.
Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. До обов`язків землекористувачів згідно зі статтею 96 Земельного кодексу України віднесено своєчасну сплату земельного податку або орендної плати.
Відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
За умовами частини другої ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі».
Принцип платного використання землі передбачено й статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно пп. 14.1.147., 14.1.136., 14.1.72. п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди. Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Предметом позову в даному випадку у справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цій об`єкт розміщений.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт е ч. 1 ст. 141 цього Кодексу).
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
За змістом глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.
Частина 1 ст. 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт в частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).
Отже, за змістом наведених приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України, дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, а також у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі №925/230/17.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що в даному випадку відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.
З огляду на зазначене, у зв`язку з використанням відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також безпідставного збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання, суд доходить висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин саме приписів ст.ст. 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, оскільки для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином суд доходить висновку, що ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ», як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, 58, площа 0,0045 га, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки, яким є територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради, зберіг у себе кошти, які мав би сплатити у випадку оформлення права користування земельною ділянкою, зобов`язаний сплатити ці кошти власнику земельної ділянки.
Згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком розміру безпідставно збережених коштів ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» за користування земельної ділянкою з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, площею 575,0 кв.м, Одеською міською радою здійснено наступні нарахування:
за період липень – грудень 2021 розмір безпідставно збережених коштів становить 40 328,75 грн;
за період січень – грудень 2022 розмір безпідставно збережених коштів становить 88 723,19 грн;
за період січень – грудень 2023 розмір безпідставно збережених коштів становить 102 031,67 грн;
за період січень – червень 2024 розмір безпідставно збережених коштів становить 53 618,16 грн.
Таким чином станом на 31.07.2024 розмір безпідставно збережених коштів становить 284 701,77 грн.
Суд зазначає, що відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України (постанова Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).
Згідно з ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 (п. 71).
Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеса №1153 від 08.07.2021, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001 становить суму 1 613 148,92 грн (а.с.19).
Згідно з витягу №НВ-5100612392024 від 16.04.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001 становить суму 2 144 727,15 грн (а.с.19 на звороті).
Відповідно до рішення Одеської міської ради №1267-VI від 20.09.2011 (в редакції рішень №1742-VIІ від 08.02.2017 та №5275-VI від 27.08.2014) та Переліку фіксованих відсотків при визначенні ставок орендної плати та земельні ділянки в м. Одесі, який є додатком до зазначеного рішення, для земельних ділянок із цільовим використанням для експлуатації та обслуговування підприємств торгівлі становить 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.14-15 на звороті).
Суд, здійснивши перевірку проведених позивачем нарахувань, встановив правильність розрахунків розміру безпідставно збережених грошових коштів за користування земельною ділянкою.
Суд критично ставиться до тверджень ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» стосовно необґрунтованості розміру безпідставно збережених грошових коштів, оскільки судом було встановлено, що даний розрахунок виконано у відповідності до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнта індексації, відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України.
Натомість відповідачем обґрунтованість та арифметичну правильність проведених Одеською міською радою розрахунків спростовано не було.
Також матеріали справи не містять доказів сплати відповідного розміру безпідставно збережених грошових коштів.
Стосовно тверджень ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» про те, що ним використовується не вся площа земельної ділянки, а лише в межах площі приміщення розташованого на даній земельній ділянці, суд зазначає:
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами 1. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу.
Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (абз. 2 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України).
Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній об`єктів нерухомості, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.
Отже, власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована.
У постанові від 16.06.2020 у справі №689/26/17 Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування статті 120 ЗК України, висловлений у постановах від 11.02.2015 у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 у справі № 6-253цс16 та інших, визначивши, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно з виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці.
При цьому, зазначено, що це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Якщо сторони в договорі, спрямованому на відчуження будинку, не обумовили розміру земельної ділянки, на якій такий будинок розташований, то встановлення розміру здійснюється відповідно до нормативів, визначених у цій місцевості, та мети, з якою земельна ділянка використовується.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований.
Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані.
Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Тому власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване.
Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №924/856/20, від 15.12.2021 у справі №906/109/21, від 23.12.2020 у справі №914/2057/18, яка розглядається.
Так, за змістом ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).
Рішенням Одеської міської ради №945-VIII від 09.02.2022, за результатом розгляду проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та проєкт договору оренди землі затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, площею 0,0575 га, що розташована за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, 58, вирішено надати дану земельну ділянку в оренду ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на 15 років до реалізації планувальних рішень території.
Таким чином суд зазначає, що звернувшись до Одеської міської ради із проєктом землеустрою для його затвердження, відповідач визначив та узгодив площу земельної ділянки, яка йому необхідна для використання та обслуговування належного йому нежитлового приміщення, яка становить - 0,0575 га, що вказує на правомірність обрання позивачем саме цієї площі земельної ділянки для розрахунків.
Крім того суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до Одеської міської ради для оформлення права користування на земельну ділянку площею, яку він вважає необхідною та достатньою для використання своєї нерухомості.
Щодо тверджень відповідача стосовно покладення обов`язку з укладення договору оренди земельної ділянки на Одеську міську раду та Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, суд зазначає, що вищезазначеним рішенням Одеської міської ради №945-VIII від 09.02.2022, було затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:27:009:0001, площею 0,0575 га, що розташована за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, 58, також вирішено зокрема, надати дану земельну ділянку в оренду ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на 15 років до реалізації планувальних рішень території; затверджено орендну плату в розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, затверджено проєкт договору оренди земельної ділянки, а також пунктом 6 даного рішення покладено на ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» обов`язок з оформлення в порядку, встановленому чинним законодавством договору оренди землі. Відтак суд зазначає що саме відповідач повинен був звертатися до позивача за укладенням відповідного договору оренди та не дотримався цього обов`язку.
Таким чином судом не приймаються відповідні твердження ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки проєкт договору оренди було затверджено та покладено саме на відповідача обов`язок з його оформлення у порядку, встановленому чинним законодавством.
Також щодо доводів ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» стосовно не підтвердження позивачем використання приміщення саме відповідачем, то суд зазначає, що відповідно до чинного законодавства та актуальних правових позицій Верховного Суду із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт. Тобто саме розміщення на земельній ділянці об`єкту нерухомого майна свідчить про його використання власником такого майна, що породжує у відповідача відповідні зобов`язання.
Стосовно доводів ТОВ «КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ» щодо наявності обмежень у використанні земельною ділянкою, то суд вказує, що відповідачем не аргументовано яким чином наявність таких обмежень позбавляє його можливості користування своєю нерухомістю за її призначенням, а відтак і земельною ділянкою, у зв`язку з чим такі доводи відповідача не приймаються судом оскільки є необґрунтованими. 
Щодо доводів відповідача про сплив строку позовної давності, суд зазначає таке:
Позовна давність відповідно до вимог ст.256 Цивільного кодексу України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до вимог статті 267 Цивільного Кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Таким чином, заява про застосування позовної давності може подаватися стороною лише до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Аналогічна правова позиція викладена у пункті 8 постанови Верховного Суду від 11.04.2023 у справі № 923/1137/21.
За змістом статей 256, 261 ЦК України, позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).
При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це, особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади (подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, від 30.05.2018 у справі № 359/2012/15-ц, у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 911/1014/20).
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц, постанову 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц).
30.03.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно з яким, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, були продовжені на строк дії такого карантину.
Також, згідно п. 7 Прикінцевих положень ГК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, були продовжені на строк дії такого карантину.
Відміна карантину відбулась на підставі Постанови Кабінету Міністрів №651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.
До відміни карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, а саме 15.03.2022 року, Верховною Радою України прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнені пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Враховуючи норми права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України, в зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, п. 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, підлягає застосуванню з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).
В подальшому 08.11.2023 року Верховною Радою України прийнятий Закон України №3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», відповідно до якого пункт 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України змінено і викладено в такій редакції: у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Враховуючи, що позивачем 30.12.2025 подано до суду позовну заяву в якій заявлено вимоги починаючи з липня 2021 року, суд зазначає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки станом на липень 2021 року, його перебіг вже було зупинено на підставі п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відтак, суд відхиляє заяву відповідача стосовно застосування наслідків спливу позовної давності. При цьому виключення пункту 19 Прикінцевих положень ЦК України Законом №4434-ІХ від 08.08.2025, не свідчить про пропуск позовної давності, оскільки з моменту такого виключення не минули строки встановлені ст. 257 ЦК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно до ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Окрім того суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Одеської міської ради цілком обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, відтак, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову витрати зі сплати судового збору у розмірі 94 716,17 грн та витрат зі сплати судового збору за забезпечення позову в розмірі 1211,20 грн покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст.129, 221, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд
УХВАЛИВ:
1.Позов задовольнити.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (Фонтанська дорога, буд. 58, м. Одеса, 65016; код ЄДРПОУ 43231232) на користь Одеської міської ради (площа Біржова, буд. 1, м. Одеса, 65026; код ЄДРПОУ 26597691; отримувач – ГУК в Одеській області/ м. Одеса/, код отримувача 37607526, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA 278 9999 8031408 0544 0000 15744, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету – «Інші надходження») безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 284 701/двісті вісімдесят чотири тисячі сімсот одна/грн 77 коп.
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОБЛЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (Фонтанська дорога, буд. 58, м. Одеса, 65016; код ЄДРПОУ 43231232) на користь Одеської міської ради (площа Біржова, буд. 1, м. Одеса, 65026; код ЄДРПОУ 26597691; отримувач - Юридичний департамент Одеської міської ради; код отримувача 26302537, номер рахунку UA 198 2017 2034 4290 2130 0003 4995, ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 416/три тисячі чотириста шістнадцять/грн 42 коп. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1211/одна тисяча двісті одинадцять/грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Повне рішення складено 11 травня 2026 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська