ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 червня 2026 року 	м.Суми	

Справа №591/12736/25 
Номер провадження 22-ц/816/2215/26
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Худика А. М. (суддя-доповідач),
суддів - Замченко А. О. , Черних О. М. 
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк», яка подана його представником Македоном Олександром Андрійовичем, 
на заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 31 березня 2026 року, ухвалене у складі судді Степаненка О.А. у м. Суми, повне судове рішення складено 03 квітня 2026 року, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
 
Акціонерне товариство «Універсал банк» (далі – АТ «Універсал банк»), через представника Мєшнік К.І., звернулося до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank від 20.05.2021 у розмірі 122 281,12 грн. та судових витрат.
Свої вимоги мотивує тим, що 20.05.2021  ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 20.05.2021 в рамках проєкту Monobank. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 53 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відкривши рахунок та встановивши кредитний ліміт.
У відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, а вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Не зважаючи на направлені банком повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та необхідність погасити суму заборгованості, відповідач на контакт з банком не виходив, жодних дій на погашення заборгованості не вчинив, у зв`язку з чим станом на 05.10.2025 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 122 281,12 грн, яку банк просив стягнути на свою користь разом із судовими витратами.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 31 березня 2026 року відмовлено у задоволенні позову АТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг Мonobank від 20.05.2021.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами правомірність нарахування відповідачу відсотків за користування кредитними коштами. В матеріалах справи відсутні докази погодження сторонами такої істотної умови договору як розмір відсотків за користування коштами банку, оскільки при відкритті рахунку відповідач не погоджував і не підписував умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», а витяг з умов і правил не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.05.2021 шляхом підписання анкети-заяви.
Суд дійшов висновку, що надані позивачем виписка про рух коштів по рахунку та розрахунок кредитної заборгованості не підтверджують умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначені докази повністю залежать від волевиявлення банку і не доводять погодження сторонами істотних умов договору, зокрема щодо розміру процентів. Зважаючи на те, що заборгованість утворювалася в тому числі у зв`язку зі списанням відсотків, які не погоджувалися з відповідачем, суд не може встановити дійсну суму неповернутого тіла кредиту, а також не може вважати доведеними вимоги банку про стягнення овердрафту. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
 
АТ «Універсал банк», через представника Македона О.А., подав до Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 31 березня 2026 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ «Універсал Банк»до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank від 20.05.2021 – задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Позивач зазначає, що приєднання до умов і правил здійснюється шляхом підписання анкети-заяви, а умови і правила є публічною пропозицією (офертою), розміщені на офіційному сайті фінансової установи та надавалися відповідачу через мобільний додаток. Посилається на те, що відповідач був ознайомлений саме з умовами і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви, добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання, а підписанням договору підтвердив, що ознайомлений з актуальною редакцією умов і правил обслуговування фізичних осіб, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту та тарифами.
Також позивач вказує, що між сторонами у встановлений законом спосіб укладено договір, у тому числі погоджено умови і правила разом з додатками, які є невід`ємною складовою договору. Посилається на положення Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до яких пропозиція укласти електронний договір може бути зроблена шляхом розміщення оферти в мережі Інтернет, а включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом відсилання до нього, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Зазначає, що у підписаній анкеті-заяві відповідач визнав електронний підпис аналогом власноручного підпису, а неодноразове проведення банківських операцій із використанням власної картки свідчить про надання згоди із змінами та доповненнями до договору про надання банківських послуг.
Крім того, апелянт зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за договором становить 122 281,12 грн, що складається із загального залишку заборгованості (тілом кредиту). Вказує, що відповідач не надав доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, не подав контррозрахунок суми заборгованості чи інший доказ про невірність наданого банком розрахунку. На думку скаржника, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.
Узагальнені доводи та заперечення відзиву на апеляційну скаргу
 
Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив. Правом на подання відзиву, передбаченим статтею 360 ЦПК України, відповідач не скористався.
Позиція апеляційного суду щодо явки учасників справи та можливості апеляційного розгляду
 
Сторони у справі, будучи належним чином повідомленими апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце її розгляду, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
За таких обставин, керуючись статтями 371, 372 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
20.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 20.05.2021 в рамках проекту Monobank.
У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць (пункти 1-2).
Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій (п. 4).
Відповідно до п. 5 анкети-заяви відповідач, підписавши вказану заяву погодилася, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору надання банківських послуг Monobank, з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинності (а.с. 32).
На підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем до позовної заяви було долучено: анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 20.05.2021 (а.с. 32), умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» про надання банківських послуг щодо продуктів Monobank (а.с. 33-39), тарифи чорної картки Monobank (а.с. 40-41), паспорт споживчого кредиту (а.с. 42-44), таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 44 на звороті), виписку про рух коштів по картці від 05.10.2025 (а.с. 20-29), розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20.05.2021 року станом на 05.10.2025 (а.с. 7-18).
Згідно довідки АТ «Універсал банк» про наявність рахунку від 05.10.2025 на ім`я клієнта ОСОБА_1 відкритий рахунок № НОМЕР_1 , тип рахунку: картка Чорна, валюта рахунку: UAH, статус картки: активна до 11/29 (а.с. 30).
Довідкою АТ «Універсал банк» про розмір встановленого ліміту від 05.10.2025 підтверджено встановлення ліміту за карткою № НОМЕР_1 клієнту ОСОБА_1 , який неодноразово змінювався і станом на 22.11.2023 склав 53 000,00 грн. (а.с. 31).
Згідно виписки про рух коштів по картці за період з 20.05.2021 – 05.10.2025 від 05.10.2025, відповідач користувалась кредитними коштами, знімала та поповнювала готівку, тобто реалізувала своє право на користування кредитним лімітом. (а.с. 20-29)
Із вказаної виписки також вбачається, що кредитний ліміт неодноразово змінювався, і станом на 05.10.2025 становив 53 000,00 грн, а заборгованість – 122 281,12 грн.
При цьому, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 20.05.2021 вбачається часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, а саме часткова сплата відсотків та періодичне внесення суми коштів у погашення за наданим кредитом. (а.с. 7-18)
З виписки про рух коштів за картковим рахунком  ОСОБА_1 за період з 20.05.2021 по 02.11.2024 вбачається, що банк щомісячно, кожного 1 числа місяця, здійснював списання коштів з рахунку відповідача на сплату відсотків за користування кредитом. Зазначена виписка підтверджує як факт надання відповідачу кредитних коштів у межах встановленого кредитного ліміту, так і факт їх використання, що узгоджується з подальшим регулярним нарахуванням та списанням банком відсотків за кредитом.
Відповідач з дати відкриття банківського рахунку користувався кредитними коштами, здійснював оплату послуг та товарів. Він не спростовував факт укладення кредитного договору із АТ «Універсал банк» та отримання банківської картки з кредитним лімітом, не надав суду будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості, не надав контррозрахунок, а також доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором.
Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних і допустимих доказів погодження сторонами істотних умов кредитного договору, зокрема щодо сплати відсотків та овердрафту, а наданий банком розрахунок заборгованості не дає можливості встановити дійсний розмір неповернутого тіла кредиту, у зв`язку з чим вимоги про стягнення заборгованості є недоведеними.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають матеріалами справи та вимогами закону.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, зроблено висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20 зроблено висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
За змістом частини 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц).
У справі, що переглядається, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не погоджувала та не підписувала умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність погодження відповідачем умов щодо сплати процентів за користування кредитними коштами виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, 20 травня 2021 року ОСОБА_1 власноруч підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, якою підтвердила приєднання до умов банківського обслуговування та погодила істотні умови кредитування. Зокрема, в анкеті-заяві визначено, що пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів, а у разі виходу за межі такого періоду на суму заборгованості нараховуються проценти за ставкою 3,1 % на місяць.
Матеріали справи містять належний та допустимий доказ погодження відповідачем розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Сам факт підписання відповідачем анкети-заяви свідчить про його ознайомлення з відповідними умовами та прийняття їх як складової укладеного договору.
При цьому після укладення договору відповідач фактично приступила до його виконання, що підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку за період з 20.05.2021 по 05.10.2025. Із зазначеної виписки вбачається, що відповідач неодноразово використовувала кредитні кошти, здійснювала розрахункові операції, знімала та вносила готівкові кошти, тобто користувалася наданим банком кредитним лімітом (а.с. 20-29).
Крім того, довідкою АТ «Універсал Банк» від 05.10.2025 підтверджується, що кредитний ліміт за карткою відповідача встановлювався та змінювався протягом дії договору, а станом на 22.11.2023 становив 53 000 грн.
Наведені обставини в їх сукупності свідчать не лише про укладення сторонами кредитного договору, а й про його тривале та послідовне виконання. Відповідач тривалий час користувалася наданими банком кредитними коштами, не заявляла заперечень щодо умов кредитування, не відмовлялася від використання кредитного ліміту та фактично приймала результати виконання договору банком.
Таким чином, наявні у справі докази підтверджують, що відповідач погодила умови щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність належних доказів погодження процентної ставки не відповідає фактичним обставинам справи та наявним доказам.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 1 - 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Висновки суду щодо судових витрат
 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з  ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» необхідно стягнути 7 570,00 грн (3028,00 грн + 4542,00 грн) судового збору, які підлягали сплаті за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно (а. с. 1, 94).
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Сумський апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» задовольнити.
Заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 31 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» 122 281,12 грн. заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.05.2021 та 7 570,00 грн судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	А. М. Худик	

Судді: А. О. Замченко 

О. М. Черних