441/2650/25 2/441/308/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
21.05.2026 Городоцький районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.
за участю секретаря судового засідання Нагірної М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
представник Ткаченко М. в інтересах ТОВ «Коллект Центр», 16.12.2025 звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 79 054 грн. 35 коп. боргу за договорами № 1854235 від 10.03.2021 та № 4127870 від 10.03.2021. Позов обґрунтовує тим, що 10.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою укладено договір № 1854235, згідно умов якого Товариство строком на 30 днів, надало ОСОБА_1 12 871 грн. кредиту, шляхом перерахування коштів на її банківський картковий рахунок, а відповідачка зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики, що 30.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 30-12/2021, згідно умов якого право грошової вимоги в т.ч. за договором № 1854235 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», у свою чергу, останнє згідно договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 відступило право грошової вимоги в т.ч. за спірним договором - ТОВ «Коллект Центр», що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 1854235 від 10.03.2021 належним чином не виконала, через що у неї перед кредитором виникла заборгованість, яка на час звернення до суду з позовом склала 39540 грн. 43 коп., з яких 12 687 грн. 82 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 26 423 грн. 64 коп. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 370 грн. 58 коп. інфляційні збитки та 58 грн. 39 коп. нараховані 3 % річних.
Окрім цього, 10.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір №4127870, згідно умов якого Товариство строком на 30 днів, надало ОСОБА_1 15 000 грн. кредиту, шляхом перерахування коштів на її банківський картковий рахунок, а відповідачка зобов`язалася повернути кредитавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, у встановлений договір термін, що 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 13-01/2022-79, згідно умов якого право грошової вимоги в т.ч. за договором № 4127870 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», у свою чергу, останнє згідно договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 відступило право грошової вимоги в т.ч. за спірним договором - ТОВ «Коллект Центр», що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором №4127870 від 10.03.2021 належним чином не виконала, через що у неї перед кредитором виникла заборгованість, яка на час звернення до суду з позовом склала 39 513 грн. 92 коп., з яких 7 188 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 30 825 грн. 92 коп. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 500 грн. 00 коп. заборгованість за комісією. Просила стягнути з ОСОБА_1 79 054 грн. 35 коп. заборгованості за договорами, 2 422 грн. 40 коп. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.
Ухвалою судді від 22.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 11).
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, у відзиві від 12.01.2026 позов заперечила як безпідставний та необгрунтований, окрім цього зазначила, що позивачем не доведено належними доказами факту укладення між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» кредитних договорів № 1854235 від 10.03.2021 та № 4127870 від 10.03.2021 відповідно, та перерахування їй за такими грошових коштів, що проценти, які позивач просить стягнути за користування кредитами, нараховані за межами строків кредитування, визначених договорами, що є неправомірним та суперечить нормам чинного законодавства, що вимога про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту не грунтується на законодавстві України, інше. Окрім цього зазначила, що витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності та реальності, неспівмірні та непропорційні до ціни позову, так і до складності справи, інше. Просить у завдоволенні позову відмовити.
Представник ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. у відповіді на відзив від 16.01.2026 позов підтримала з мотивів наведених у ньому, окрім цього пояснила, що відповідачкою не надано доказів на підтвердження аргументів про не укладення з кредиторами договорів № 1854235 від 10.03.2021 та № 4127870 від 10.03.2021, як і щодо відсутності/наявності у неї телефонного номеру зазначеного у договорах, що позикодавцями проценти за користування кредитними коштами нараховані протягом строку кредитування, з урахуванням того, що позикодавець скористався правом продовжити строк кредитування, що після закінчення строку кредитування такі нараховувалися в порядку ст. 625 ЦК України, інше. Окрім цього, зазначила, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу передбачений умовами договору про надання правової допомоги від 01.07.2024. Просила позов задовольнити (а.с. 43-53).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши заяви, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" також визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Із змісту позову від 16.12.2025, із доданих до позовної заяви копій документів, зокрема договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1854235 убачається, що 10.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 1854235 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 12 871 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису VGSKAk4jqy), що був надісланий на вказану відповідачкою електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.
Відповідно до п. 3 договору, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики.
Згідно довідки № КД-000081620/ТНПП від 07.11.2025, ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа) підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції, зокрема 10.03.2021, сума 12 871 грн., номер платіжної картки НОМЕР_1 .
Про те, що держателем платіжної картки № НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що 10.03.2021 на цю ж картку через платіжну систему проведено фінансову операцію по зарахуванню переказу на суму 12 871 грн., що фінансовим номером телефону за такою є НОМЕР_3 , окрім іншого, стверджується також інформаційний листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260225/57532-БТ від 03.03.2026, наданим суду на підставі ухвали від 03.02.2026 (а.с. 69).
Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін тощо.
Після закінчення строку кредитування (30 днів, 09.04.2021) ОСОБА_1 не повернула кредит і не сплатила проценти, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.12.2021 склала 39 111 грн. 46 коп.
30.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір факторингу № 30-12/2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1854235 від 10.03.2021.
Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги за договором № 30-12/2021 від 30.12.2021 підтверджується платіжною інструкцією № 0317260000 від 30.12.2021.
Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021, ТОВ «Вердикт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 39 111 грн. 46 коп.
В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» 10.01.2023 уклало з позивачем договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» (Новому кредитору) належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору (надалі також – Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників або які зобов?язані виконати обов?язки Боржників, за Договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.
Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру Боржників за договором відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кількістю 207 307 осіб.
Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023.
Згідно витягу з Реєстру Боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, сума заборгованості ОСОБА_1 за договором №1854235 від 10.03.2021 складає 39 540 грн. 43 коп., з яких 12687 грн. 82 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 26 423 грн. 64 коп. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 428 грн. 97 коп. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 687 грн. 82 коп. та проценти за користування коштами в розмірі 26 423 грн. 64 коп. як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 06.12.2021.
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Із положень частини другої статті 625 ЦК України убачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Із змісту договору позики № 1854235 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.03.2021 убачається, що сторони погодили строк дії договору - 30 днів, саме протягом цього строку кредитодавець мав право нараховувати відповідачці передбачені цим договором проценти в розмірі 1, 99 % тривалістю 30 днів, які за період з 10.03.2021 по 09.04.2021 включно становлять 7 683 грн. 99 коп.
Умови та порядок продовження строку користування позикою (пролонгація), як і автопролонгація, спірним договором позики № 1854235 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.03.2021, який безпосередньо підписаний відповідачкою, прямо не передбачені.
Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», на які у відповіді на відзив покликається представник ОСОБА_2 , як на підставу продовження строку кредитування, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання товариством додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, оскільки такі Правила ОСОБА_1 не підписані та нею не визнаються, відповідно позивачем не доведено, що саме їх розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи договір позики. 
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17).
На день закінчення строку кредитування (09.04.2021) розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами склав 20 554 грн. 99 коп. ( 12 871 грн. 00 коп. + 7 683 грн. 99 коп.). 
Із розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» убачається, що відповідачкою 10.04.2021, 26.04.2021, 11.05.2021, 25.05.2021, 10.06.2021, 18.06.2021, 30.06.2021, 13.07.2021, 28.07.2021, 17.08.2021, 24.08.2021 та 31.08.2021 сплачено Товариству заборгованість в сукупному розмірі 18 717 грн. 97 коп.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Отже, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 умов укладеного 10.03.2021 договору №1854235, останньою допущена заборгованість перед кредиторами, а також ураховуючи укладені між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Вердикт капітал» і ТОВ «Коллект центр» договори факторингу та часткове погашення відповідачкою боргу в розмірі 18 717 грн. 97 коп, з огляду на положення статті 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням, позов слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №1854235 від 10.03.2021 у розмірі 1 837 грн. 02 коп., що складається з неповернутого тіла кредиту (основної суми боргу).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідачки 370 грн. 58 коп. інфляційні збитки та 58 грн. 39 коп. нараховані 3 % річних.
Відповідачкою, заборгованість зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних не оспорюється, відтак така береться судом до уваги.
Окрім цього, із копії договору про споживчий кредит № 4127870 та додатків до нього, анкети-заяви на кредит № 4127870, довідки про ідентифікацію, відомостей про щоденні нарахування та погашення, інших матеріалів справи убачається, що 10.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір, за умовами якого Товариство строком на 30 днів, надало відповідачці 15 000 грн. 00 коп. кредиту, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування таким на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом 5 625 грн., які нараховуються за ставкою 1, 25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Умови нарахування процентів за зниженою та стандартною (базовою) процентною ставкою передбачені розділом 2 Договору.
Згідно квитанції № 1586800178, ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору № 4127870, 10.03.2021 перерахувано грошові кошти у сумі 15 000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_4 ОСОБА_1 . 
Про те, що держателем платіжної картки № НОМЕР_4 є ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що 10.03.2021 на цю ж картку через платіжну систему проведено фінансову операцію по зарахуванню переказу на суму 15 000 грн., що фінансовим номером телефону за такою є НОМЕР_3 , окрім іншого, стверджується також інформаційним листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260225/57532-БТ від 03.03.2026, наданим суду на підставі ухвали від 03.02.2026 (а.с. 69).
Пролонгація строку кредитування передбачена п. 2.3 договору.
Із розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» убачається, що ОСОБА_1 не належним чином виконувала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 13.01.2021 склала 24419 грн. 12 коп., з яких: 7 188 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15731 грн. 12 коп. - сума заборгованості за процентами, нарахованими в межах продовженого строку кредитування та 1 500 грн. заборгованість за комісією.
13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором № 4127870 від 10.03.2021.
Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги за договором № 13-01/2022-79 підтверджується платіжною інструкцією № 321170001 від 14.01.2022.
Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, ТОВ «Вердикт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 24419 грн. 12 коп.
В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» 10.01.2023 уклало з позивачем договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» (Новому кредитору) належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору (надалі також – Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників або які зобов?язані виконати обов?язки Боржників, за Договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.
Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру Боржників за договором відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кількістю 207 307 осіб.
Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023.
Згідно витягу з Реєстру Боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, сума заборгованості ОСОБА_1 за договором №4127870 від 10.03.2021 складає 39 513 грн. 92 коп., з яких 7 188 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 30 825 грн. 92 коп. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 500 грн. 00 коп. заборгованість за комісією.
Як убачається із розрахунку заборгованості, заборгованість за договором № 4127870 від 10.03.2021, ОСОБА_1 не погашена, залишок заборгованості на 26.11.2025 складає 39 513 грн. 92 коп., з яких 7 188 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 30 825 грн. 92 коп - заборгованість за процентами, нарахованими в межах продовженого строку кредитування згідно з умовами кредитного договору та 1 500 грн. 00 коп. заборгованість за комісією.
Ураховуючи вищенаведене, а саме те, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 10.03.2021 з ТОВ "Мілоан" договору допустила заборгованість перед Кредитором, що позивач набув право вимоги до відповідача за означеним договором на законних підставах, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідачки на користь позивача 38 013 грн. 92 коп. заборгованості за договором № 4127870 про споживчий кредит, з яких 7 188 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 30 825 грн. 92 коп - заборгованість за процентами.
Підстав для стягнення з відповідачки комісії за надання кредиту в розмірі 1 500 грн. 00 коп., суд не убачає, з огляду на наступне.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18 зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.
Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.
Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Пунктом 1.5.1 кредитного договору № 4127870 від 10.03.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, передбачено комісію за надання кредиту 1 500 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Однак, встановивши в кредитному договорі сплату разової комісії, що нараховується в момент видачі кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нараховув комісію за ту саму послугу, за яку відповідачка повина сплатити згідно з договором проценти.
Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18.
Зазначена умова договору порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії за надання кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, відтак вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією у розмірі 1 500 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України убачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім цього, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Як убачається із договору про надання правової допомоги № 01-07/2024, укладеного 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс», предметом договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених Договором.
Згідно п. 4.1 вказаного Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.
Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 673 від 03.11.2025, сторони за договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, товариство - ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатське об`єднання - АО «Лігал Ассістанс», погодили надання наступних правових (юридичних) послуг з супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 : 
1.2 надання усної консультації з вивченням документів 2 години вартістю 4 000 грн.; 
3.13 підготовка пропозицій 3 години вартістю 6 000 грн.
3.1 складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 5 годин 15 000 грн.
Згідно Витягу з акта № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025, сторони за договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», погодили надання наступних правових (юридичних) послуг у відповідності до заявок на надання юридичної допомоги за наступним списком: відповідачка ОСОБА_1 , договори № 1854235 та № 4127870 від 10.03.2021: 
- надання усної консультації з вивченням документів 2 години вартістю 4 000 грн.; 
- підготовка пропозицій 3 години вартістю 6 000 грн.
- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 5 годин 15 000 грн.
Таким чином, врахувавши виконану адвокатом роботу (надані адвокатом послуги, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт (надання послуг)), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, зокрема того, що означена справа не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка документів у такій не потребувала значного часу з урахуванням наявності сформованої правової позиції, а також з огляду на заперечення сторони відповідача, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою, отже їх розмір є необґрунтованим та завищеним, а справедливим і розумним буде стягнення з відповідачки в користь позивача 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 1 234 грн. 65 коп. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в :
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ: 44276926) 2 265 грн. 99 коп. заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1854235 від 10.03.2021 (з яких 1 837 грн. 02 коп. тіло кредиту, 370 грн. 58 коп. інфляційних втрат та 58 грн. 39 коп. нараховані 3 % річних), 38 013 грн. 92 коп. заборгованості за договором про споживчий кредит № 4127870 від 10.03.2021 (з яких 7 188 грн. 00 коп. тіло кредиту та 30 825 грн. 92 коп. проценти), а всього 40 279 грн. 91 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 1 234 грн. 65 коп. сплаченого судового збору та 4 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього 5 234 грн. 65 коп.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
С у д д я А.М.Малахова-Онуфер