П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42288/25	

Перша інстанція суддя Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Дегтярьової С.В., Крусяна А.В.
при секретарі Модваловій Д.С.

за участі
представника апелянта Демчик Н.О.
представника позивача Боголюбська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМАРК АГРО» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТМАРК АГРО» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 66330/15320709 від 11 грудня 2025 року, в частині зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 5 930 839,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року задоволено позов.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що за результатами проведеної планової документальної виїзної перевірки ТОВ «ВІТМАРК АГРО» податковим органом встановлено численні порушення вимог ведення бухгалтерського обліку, а також порушення податкового законодавства.
При цьому, апелянт вважає, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, оскільки судом першої інстанції належним чином не досліджено вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, не досліджено зібраних доказів, а також не надано належної оцінки доводам податкового органу про допущені товариством порушення.
Крім того, апелянт наголошує на тому, що дослідженими у ході перевірки товариства первинними бухгалтерськими документами не доведено реальності проведених ним господарських операцій.
В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу податкового органу у якому зазначено, що доводи апеляційної скарги податково органу є необґрунтованими.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до пп. 20.1.4, п. 20.1, ст. 20, п. 77.1, ст. 77 ПК України, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2025 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 27 червня 2025 року № 6976-п, проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «ВІТМАРК АГРО», код за ЄДРПОУ 44891086, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 03 жовтня 2022 року по 31 березня 2025 року. 
Перевірка проводилась з 23 липня 2025 року, тривалістю 10 робочих днів. Термін проведення перевірки продовжувався відповідно до наказу від 01 серпня 2025 року № 8165-п «Про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ВІТМАРК АГРО» з 06 серпня 2024 року на 5 робочих днів. 
За результатами перевірки складено акт від 19 серпня 2025 року № 44474/15-32-07-09-03/44891086.
В свою чергу, 02 вересня 2025 року товариство надало податковому органу заперечення на акт та 09 вересня 2025 року надало доповнення до заперечення, які залишено Головним управлінням ДПС в Одеській області без задоволення.
Як наслідок, податковим органом сформовано податкове повідомлення-рішення № 5189915320709 від 22 вересня 2025 року, форми В4, яким за порушення п. 180.2 ст. 180, п. 185.1 ст. 185, п. 186.3 ст. 186, п. 187.8 ст. 187, п. 193.1 ст. 193, пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194, п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, абз. «б» пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України ст. 1, п. 2 ст. ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року, п. 2.1, п. 2.4, п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 8 619 317,00 грн.
Між тим, 08 жовтня 2025 року товариством подано скаргу № 88 до Державної податкової служби України на податкове повідомлення-рішення № 5189915320709 від 22 вересня 2025 року.
В свою чергу, 08 грудня 2025 року позивач отримав рішення про результати розгляду скарги № 35158/6/99-00-06-01-01-06 від 08 грудня 2025 року, яким скаргу задоволено частково та скасовано частину податкового повідомлення-рішення № 5189915320709 від 22 вересня 2025 року, на 2 624 081,00 грн. 
Тому, 11 грудня 2025 року, з урахуванням рішення про результати розгляду скарги, замість податкового повідомлення-рішення № 5189915320709 від 22 вересня 2025 року сформоване нове податкове повідомлення-рішення № 66330/15320709 від 11 грудня 2025 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 5 995 236,00 грн.
Позивач не погоджується із ППР, в частині зменшення від`ємного значення ПДВ за березень 2025 року на 5 930 839,00 грн.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено факту вчинення товариством спірних порушень податкового законодавства, а як наслідок не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (в оскаржуваній частині), з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Згідно п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
При цьому, згідно п. 180.2 ст. 180 ПК України, особою, відповідальною за нарахування та сплату податку до бюджету у разі постачання послуг нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими як платники податку, якщо місце постачання послуг розташоване на митній території України, є отримувач послуг, крім випадків, встановлених статтею 208-1 цього Кодексу.
Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Згідно п. 186.3 ст. 186 ПК України, місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать: а) надання майнових прав інтелектуальної власності, створення за замовленням та використання об`єктів права інтелектуальної власності, у тому числі за ліцензійними договорами, а також надання (передача) права на скорочення викидів парникових газів (вуглецевих одиниць); б) рекламні послуги; в) консультаційні, інжинірингові, інженерні, юридичні (у тому числі адвокатські), бухгалтерські, аудиторські, актуарні, а також послуги з розроблення та тестування програмного забезпечення, з оброблення даних та надання консультацій з питань інформатизації, надання інформації та інших послуг у сфері інформатизації, у тому числі з використанням комп`ютерних систем; г) надання персоналу, у тому числі якщо персонал працює за місцем здійснення діяльності покупця; ґ) надання в оренду, лізинг рухомого майна, крім транспортних засобів та банківських сейфів; д) телекомунікаційні послуги, а саме: послуги, пов`язані з передаванням, поширенням або прийманням сигналів, слів, зображень та звуків або інформації будь-якого характеру за допомогою дротових, супутникових, стільникових, радіотехнічних, оптичних або інших електромагнітних систем зв`язку, включаючи відповідне надання або передання права на використання можливостей такого передавання, поширення або приймання, у тому числі надання доступу до глобальних інформаційних мереж; е) послуги радіомовлення та телевізійного мовлення; є) надання посередницьких послуг від імені та за рахунок іншої особи або від свого імені, але за рахунок іншої особи, якщо забезпечується надання покупцю послуг, перерахованих у цьому пункті; ж) надання транспортно-експедиторських послуг; з) надання послуг з виробництва та компонування відеофільмів, кінофільмів, анімаційних (мультиплікаційних) фільмів, телевізійних програм, рекламних фільмів, фоторекламних матеріалів та комп`ютерної графіки; и) послуги з доступу до пропускної спроможності міждержавних перетинів (фізичні права на передачу) та допоміжні послуги, визначені Законом України «Про ринок електричної енергії».
Згідно п. 187.8 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання нерезидентами суб`єктам господарювання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.
Згідно п. 194.1 ст. 194 ПК України, операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.
Згідно пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 ПК України, податок становить 20 відсотків, 7 і 14 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.
Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем).
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Між тим, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.
Згідно ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегією суддів встановлено, що предметом позову у даній справі є податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 66330/15320709 від 11 грудня 2025 року.
В даному випадку, за наслідком проведення документальної перевірки ТОВ «ВІТМАРК АГРО», податковим органом встановлено факт завищення ТОВ «ВІТМАРК АГРО» від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду, а саме за березень 2025 року, на 5 995 236,00 грн.
При цьому, ТОВ «ВІТМАРК АГРО» частково не погоджується з висновками податкового органу, а саме висновками про те, що воно сформувало податковий кредит, на суму 5 930 839,00 грн, за складеними суб`єктами господарювання на користь ТОВ «ВІТМАРК АГРО» податковими накладними, з датами їх складання за відсутності в ці дати документально підтверджених фактів або придбання товарів, робіт, послуг від постачальників, або списання коштів з рахунку ТОВ «ВІТМАРК АГРО» в банку на користь постачальників за товари, роботи, послуги.
Між тим, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції досліджено складені у межах здійснення господарської діяльності ТОВ «ВІТМАРК АГРО» первинні бухгалтерські документи, які надавались податковому органу, зокрема у запереченнях до акту документальної перевірки, а як наслідок встановлено наступне.
В даному випадку, ТОВ «ВІТМАРК АГРО» проведено господарські операції з контрагентами: ТОВ «ІРРІГАТОР УКРАЇНА» (38340586), ФГ «ПАН БІЛАН» (34573285), ТОВ «ОДЕССАРИБГОСП» (43807852), ПП АГРОФІРМА «ПРОМІНЬ» (5539318), ФГ «ОЛЬВІЯ» (32817568), ТОВ «ПЕТРОЛ ПАРТНЕР» (44763104), ТОВ «МАШЗАВОД «ТЕХНІКА» (31665645), ТОВ «СПАРК СІДЗ» (40878213), ТОВ «НФМ АГРО» (39206071), ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» (44882553).
З вказаними контрагентами ТОВ «ВІТМАРК АГРО» укладені договори поставки, договори оренди, надання послуг, а саме: договір поставки №1/24/0002_2024_1_Д_9335 від 30 січня 2024 року, укладений з ТОВ «ІРРІГАТОР УКРАЇНА»; додаткова угода № 2 від 01 лютого 2025 року до договору, укладеного з ТОВ «ІРРІГАТОР УКРАЇНА»; договір № 2025_1_Д_9929 від 07 січня 2025 року, укладений з ФГ «ПАН БІЛАН»; договір суборенди землі № Я-281024 від 28 жовтня 2024 року, укладений з ТОВ «ОДЕССАРИБГОСП»; договір суборенди землі № Б-151024 від 15 жовтня 2024 року, укладений з ТОВ «ОДЕССАРИБГОСП»; договір суборенди земельних ділянок № 2025_1_Д_9940 від 30 грудня 2024 року, укладений з ПП АГРОФІРМА «ПРОМІНЬ»; договір суборенди земельних ділянок № 2024_1_Д_9842 від 30 вересня 2024 року, укладений з ПП АГРОФІРМА «ПРОМІНЬ»; договір суборенди земельних ділянок № 2024_1_Д_9841 від 26 вересня 2024 року, укладений з ФГ «ОЛЬВІЯ»; договір поставки партіями з використанням паливних карток № 040415-251223-ПГ-342 від 25 грудня 2023 року, укладений з ТОВ «ПЕТРОЛ ПАРТНЕР»; договір поставки № 05/02/25 від 05 лютого 2025 року, укладений з ТОВ «МАШЗАВОД «ТЕХНІКА»; договір поставки № 09/02/2023/2023_1_Д_8422 від 09 лютого 2023 року, укладений з ТОВ «СПАРК СІДЗ»; договір про надання послуг № H-054 YR-24 від 22 березня 2024 року, укладений з ТОВ «НФМ АГРО»; договір поставки нафтопродуктів № ВСТ-208/Н від 31 січня 2024 року, укладений з ТОВ «ВСТ-ОЙЛ»).
Вищевказані постачальники товарів/робіт/послуг надсилали ТОВ «ВІТМАРК АГРО» наступні рахунки на оплату (рахунки-фактури): рахунок на оплату №2500950 від 26 лютого 2025 року; рахунок на оплату №2500951 від 26 лютого 2025 року; рахунок на оплату № 1 від 13 січня 2025 року; рахунок на оплату № 4 від 22 січня 2025 року; рахунок на оплату № 40 від 31 грудня 2024 року; рахунок на оплату № 37 від 04 грудня 2024 року; рахунок-фактури № 8651 від 27 листопада 2024 року; рахунок на оплату № 68 від 30 січня 2025 року; рахунок-фактури № СФ00006349 від 04 лютого 2025 року; рахунок-фактури № СФ00006350 від 04 лютого 2025 року; рахунок-фактури № СФ00006352 від 04 лютого 2025 року; рахунок-фактури № СФ00006752 від 06 лютого 2025 року; рахунок на оплату № 193 від 20 січня 2025 року; рахунок на оплату № 360 від 31 січня 2025 року; рахунок на оплату № 968 від 04 березня 2025 року; рахунок на оплату № 1142 від 11 березня 2025 року; рахунок на оплату № 5586 від 19 листопада 2024 року; рахунок на оплату № 5792 від 26 листопада 2024 року; рахунок на оплату № 3 від 13 лютого 2025 року; рахунок на оплату № 2 від 13 лютого 2025 року).
Розрахунками за договором здійснювались на умовах попередньої оплати на підставі договору доручення, укладеного між ТОВ «ВІТМАРК АГРО» та СП «ВІТМАРК УКРАЇНА» ТОВ, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

Крім того, фактичне виконання умов укладених ТОВ «ВІТМАРК АГРО» договорів з його контрагентами підтверджується дослідженими судом першої інстанції первинними бухгалтерськими документами, а саме видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами надання послуг/виконання робіт.
Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені документи відповідають вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановленим до первинних документів, підтверджують факт здійснення господарських операцій, розкривають їх зміст та обсяг у достатньому для формування бухгалтерського обліку об`ємі.
В свою чергу, податковим органом у межах доводів його апеляційної скарги не зазначається про дефектність досліджених судом першої інстанції первинних бухгалтерських документів.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі операції узгоджуються з господарською діяльністю позивача, як сільськогосподарського товаровиробника.
З іншого боку, що стосується доводів апеляційної скарги про ненадання позивачем до перевірки вищевказаних документів, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Між тим, як вже зазначено колегією суддів вище, ТОВ «ВІТМАРК АГРО» до Головного управлінням ДПС в Одеській області подано на акт перевірки свої заперечення та відповідні первинні бухгалтерські документи, зміст яких досліджувався податковим органом у відповіді на заперечення № 13245/КПР/15-32-07-09-06 від 16 вересня 2025 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ВІТМАРК АГРО» під час перевірки не підтверджено наявність у нього первинних документів на поставку спірних робіт, послуг, товарів.
Щодо встановлених обставин оплати за проведені ТОВ «ВІТМАРК АГРО» господарські операції іншою юридичною особою, а саме СП «ВІТМАРК Україна» ТОВ, колегія суддів зазначає наступне.
В даному випадку, як встановлено судом першої інстанції та зазначено вище, розрахунки за укладеними господарськими договорами ТОВ «ВІТМАРК АГРО» здійснювались на умовах попередньої оплати СП «ВІТМАРК УКРАЇНА» ТОВ, на підставі договору доручення № 2024_1_Д_9862 від 01 листопада 2024 року, а також узгоджувались по кожному платежу відповідними додатковими угодами (т. І а.с. 202 -246).
Після здійснення оплати СП «ВІТМАРК Україна» ТОВ від імені ТОВ «ВІТМАРК АГРО» на користь контрагентів останнього, у ТОВ «ВІТМАРК АГРО» з`являлась заборгованість перед СП «ВІТМАРК-Україна» ТОВ, яка обліковувалась в бухгалтерському обліку, що підтверджується бухгалтерськими довідками, оборотно-сальдовими відомостями.
При цьому, ТОВ «ВІТМАРК АГРО» здійснено компенсацію (погашення) заборгованості перед своїм повіреним за сумами, сплаченими постачальникам у межах виконання доручення, що підтверджується платіжною інструкцією № 996078 від 19 червня 2025 року, на загальну суму 37 700 000,00 грн.
Тому, враховуючи підтвердження факту перерахування коштів контрагентам позивача його повіреним та подальшу компенсацію таких витрат повіреному, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що ТОВ «ВІТМАРК АГРО» не оплачувало спірні товари, роботи, послуги.
З іншого боку, колегія суддів не приймає доводів податкового органу про те, що ТОВ «ВІТМАРК АГРО» неналежним чином оформило свої відносини з СП «ВІТМАРК Україна» ТОВ та відповідними контрагентами, оскільки в Україні закріплений принцип свободи договору та сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, тоді як проведені відповідними юридичними особами операції та укладені договори не суперечать вимогам законодавства.
Крім того, колегія суддів окремо наголошує на тому, що податковим органом не заперечується фізична можливість контрагентів ТОВ «ВІТМАРК АГРО» здійснювати спірні господарські операції, не зазначається про обрив ланцюгів постачання спірних товарів, робіт, послуг, а також не повідомляється інших суттєвих обставин, які б спростовували реальність проведених ТОВ «ВІТМАРК АГРО» господарських операцій.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень податкового законодавства у межах досліджених правовідносин, а як наслідок колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позову.
При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено.
Тому, керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року – без змін.
Понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС в Одеській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 01 липня 2026 року.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	С.В. Дегтярьова   А.В. Крусян