єдиний унікальний номер справи 546/40/26
номер провадження 2/546/285/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:

У січні 2026 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що між відповідачкою та ТОВ «Бізнес Позика» 16 травня 2025 року було укладено договір № 536739-КС-001 про надання кредиту (далі – Договір). Договір підписано електронним підписом позичальника. Умовами Договору було передбачено, що сума кредиту становить 21000,00 грн зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного Договору. Однак ОСОБА_1 не виконувала належним чином умови Договору у зв`язку з чим станом на 07 січня 2026 року у відповідачки виникла заборгованість в сумі 53703,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 21000,00 грн, процентами – 20638,00 грн, відсотками, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України – 9240,00 грн та комісією – 2825,00 грн.
Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача – Мовчан Віталій Віталійович просить стягнути з відповідачки заборгованість, оскільки своє зобов`язання за договором вона не виконала. Також представник позивача просив стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2026 року дана заява була розподілена судді Лівер І.В. та присвоєно єдиний унікальний номер судової справи – 546/40/26. 
У зв`язку із наданням судді Лівер І.В. відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами відповідно до наказу № 03-ОС від 20 квітня 2026 року розпорядженням керівника апарату Решетилівського районного суду Полтавської області О. Радченка від 27 квітня 2026 року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 546/40/26.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2026 року дана справа була розподілена судді Зіненку Ю.В.
Ухвалою судді від 27 квітня 2026 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 01 червня 2026 року.

Копію ухвали від 27 квітня 2026 року відповідачка отримала 01 травня 2026 року, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 121). Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідачки не надходило.
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що в анкеті клієнта ОСОБА_1 зазначені номер банківської картки – НОМЕР_1 та номер телефону – НОМЕР_2 (а.с. 51).
16 травня 2025 року ОСОБА_1 підписала договір № 536739-КС-001 про надання кредиту (далі – Договір) (а.с. 19-28, звор. а.с. 40 – а.с. 49). Вказаний Договір було підписано відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора UA-0888.
Відповідно до пункту 2.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 21000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Строк, на який надається Кредит – 24 тижні, до 31 жовтня 2025 року (пункт 2.3., 2.8. Договору). Процентна ставка – 0,70% фіксована (пункт 2.4. Договору). Комісія за видачу кредиту – 4200,00 грн. (п. 2.5. Договору).
Також 16 травня 2025 року відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-0913 (а.с. 15-18).
Крім того, до позову було додано Правила надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с. 53-65), які не містять підпису відповідачки.
Також до позовної заяви додано підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, видане ТОВ «ПрофітГід», згідно з яким на підставі платіжної інструкції відправника ТОВ «ПрофітГід» 16 травня 2025 року о 11 год. 32 хв. було здійснено переказ коштів в сумі 21000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 (а.с. 52).
Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано банківську платіжну карту № НОМЕР_1 (а.с. 104). До вищевказаного листа АТ КБ «ПриватБанк» додало виписку про рух коштів по вказаній картці ОСОБА_1 , із якої встановлено, що 16 травня 2025 року ОСОБА_1 були зараховані кошти в сумі 21000,00 грн (а.с. 105-106).
Відповідно до розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості станом на 08 січня 2026 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за Договоромв сумі 53703,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 21000,00 грн, процентами – 20638,00 грн, відсотками, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України – 9240,00 грн та комісією – 2825,00 грн (а.с. 12-13, 14).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд 

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи.
Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.
Підписання договору відповідачкою підтверджується змістом договору, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, РНОКПП, номер паспорта та дату його видачі, адресу місця проживання. 
Доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачкою суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано.
Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачкою.
Також суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачкою факт видачі кредитором кредиту у сумі 21000,00 грн та перерахування коштів відповідачці.
Відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості в сумі 21000,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Також сторонами були узгодженні істотні умови договору, зокрема процентна ставка.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Проценти нараховувалися після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» за ставкою 0,70% у день та в межах строку кредитування, що свідчить про правомірність нарахування процентів в сумі 20638,00 грн.
З огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом також підлягають задоволенню.

Щодо стягнення комісії суд зазначає наступне.
Сторонами Договору була узгоджена одноразова комісія в сумі 4200,00 грн за видачу кредитних коштів.
За статтями 6, 626, 627, 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Враховуючи положення чинного на день укладення договору законодавства України про принцип свободи договору, позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із кредитором, якщо дійсно вважав встановлення комісії за видачу кредиту несправедливою умовою, натомість позичальник погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Після укладення кредитного договору позичальник у подальшому виконувала його умови та покладені на неї договірні зобов`язання, сплачуючи заборгованість за кредитом, зокрема за комісією у відповідному розмірі, що свідчить про свідоме визнання позичальником умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. 
Будь-яких заперечень з приводу укладеного кредитного договору від відповідачки не надійшло.
Таким чином, визначена сторонами комісія за видачу кредиту з урахуванням часткової сплати в розмірі 2825,00 грн підлягає до стягнення.

Щодо нарахування позивачем відсотків за статтею 625 ЦК України суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 7.5. кредитного договору визначено, що у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700000 процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного Кодексу України. 
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та до дати розгляду даної справи його не скасовано.
Ураховуючи, що нарахування відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України здійснювалося у період дії воєнного стану в Україні, суд не вбачає законних підстав для їх стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».

З огляду на викладене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором в сумі 44463,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 21000,00 грн, процентами – 20638,00 грн та комісією – 2825,00 грн.

Щодо судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції № 778 від 15 січня 2026 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 89).
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 44463,00 грн, тобто 82,79% від ціни позову, з відповідачки підлягають до стягнення судові витрати у виді судового збору в розмірі 2204,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 83, 128, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 536739-КС-001 від 16 травня 2025 року в сумі 44463 (сорок чотири тисячі чотириста шістдесят три) гривні 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 21000 гривень 00 копійок, заборгованість за процентами – 20638 гривень 00 копійок та заборгованість за комісією – 2825 гривень 00 копійок.
Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 2204(дві тисячі двісті чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», юридична адреса: б-р Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код юридичної особи - 41084239.
Представник позивача – Мовчан Віталій Віталійович, адреса: б-р Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .
Відповідачка –  ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Суддя Ю.В. Зіненко