Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1060/25
Провадження №2/338/55/26
07 травня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд із позовом до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 12 серпня 2025 року провадження у справі відкрито.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 15 вересня 2025 року замінено неналежного відповідача - Богородчанську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області на належного - Солотвинську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 15 вересня 2025 року до участі у справізалучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід по лінії батька – ОСОБА_3 . На день його смерті залишилось спадкове майно, зокрема житловий будинок АДРЕСА_1 . В серпні 2025 року вона звернулася до приватного нотаріуса з питанням оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що вона пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, зокрема на час смерті діда вона була неповнолітня у віці 14 років, а її батьки не повідомляли про смерть діда. Також перешкодою для прийняття спадщини вважає наявність карантинних обмежень через коронавірусну хворобу. Крім того, з початком повномасштабного вторгнення росії в Україну вона проживала у м.Херсон, звідки була вимушена була виїхати через активні бойові дії. Крім того, вона не в повній мірі була обізнана з порядком прийняття спадщини, що в сукупності з іншими обставинами, зокрема виховання неповнолітніх дітей, призвело до пропущення відповідного строку.
В ході підготовчого провадження позивачка подала заяву про зміну підстав позову, де зазначила, що на час подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса їй було відомо про те, що дідусь був власником житлового будинку на АДРЕСА_1 . Оскільки, наявність та склад спадкового майна повинен встановити нотаріус при зверненні спадкоємця, тому незалежно від того, хто є власником частини майна спадкодавця, вона має право ставити питання про спадкування іншої частини майна, яке могло належати спадкодавцю за життя. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених підстав. Додатково повідомила, що після одруження, у 2015 році та 2019 році у неї народилися двоє дітей, які є малолітніми. Вважає, що виховання малолітніх дітей у той час займало більшість часу позивачки, що є додатковою підставою для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила. Вказала, що позивачкою не наведено поважних причин, які перешкоджали б їй вчасно подати заяву про прийняття спадщини, а тому просила відмовити у задоволенні позову.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Попередній власник вказаного будинку – дід позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 подарував цей будинок своїй дружині ОСОБА_4 . Цей будинок він ( ОСОБА_2 ) набув у власність від ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 15 грудня 1998 року. За життя він доглядав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проводив їхні похорони, доглядає за їхніми могилами. Ані позивачка, ані її батько за життя з ОСОБА_3 не спілкувалися, на похорон не приїжджали. Вказав, що позивачка у 2023 році приїжджала у с.Пороги, спілкувалася з дружиною свого діда ОСОБА_4 , а тому їй було достовірно відомо про смерть діда ОСОБА_3 . Наголосив, що позивачкою не наведено поважних причин пропуску строку на поданя заяви про прийняття спадщини, а тому просив відмовити у задоволенні позову.
Вислухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задовлення з таких підстав.
Даними свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (а.с.12) підтверджується що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .
Позивачка ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Нова Каховка Херсонської області. У свідоцтві про народження позивачки серії НОМЕР_2 (а.с.13) її батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Позивачка 25 серпня 2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , змінивши дошлюбне прізвище ОСОБА_9 на ОСОБА_10 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 – а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 (а.с.16), батько позивачки ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Пороги й батьками його вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .
Вказаними документами підтверджується факт родинних відносин між позивачкою та її покійним дідом по лінії батька ОСОБА_3 .
Позивачка звернулася в нотаріальні органи для оформлення спадкових прав, однак листом від 04 серпня 2025 року № 236/01-16 приватного нотаріуса Любінець О.П. їй рекомендовано звернутися в суд для продовження строку подання заяви про прийняття спадщини. 
Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Такий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З цим висновком неодноразово погодився Верховний Суд, в тому числі й у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц.
Вирішуючи по суті спори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обов`язковому встановленню підлягають факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини.
Зазначений висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17.
Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.
Поважними причинами пропуску строку є лише ті, що пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 26 березня 2025 року в справі 522/18483/21.
Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Як встановлено в судовому засіданні, датою відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті особи).
Із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулася більше ніж через 19 років, що значно перевищує шість місяців після її відкриття.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України, позивачка посилається на те, що на час відкриття спадщини вона була неповнолітня, не знала про смерть діда, далі виховувала дітей, а також звертає увагу на карантинні обмеження у зв`язку із коронавірусною хворобою та воєнними діями в України.
Пунктами 1, 3 глави 13 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.
Крім того, порядком передбачено, що заяву про прийняття спадщини нотаріуси приймають також і поштою.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» з дня оголошення карантину зупиняєсться перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Проте це не стосується вчинення нотаріальних дій, в тому числі, і тих, що пов`язані можливим пропуском передбачених законодавством строків (наприклад, оформлення спадщини).
Суд приходить до переконання, що жодних заборон для роботи нотаріусів у зв`язку із карантином не встановлювалося.
Щодо зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, то відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Даний пункт Постанови було виключено на підставі Постанови КМУ № 469 від 09.05.2023 року.
Отже, позивачка не надала належних доказів на підтвердження обставин, що унеможливили її звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивачки щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (постанова Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 720/1079/19).
Достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка не надала та не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Суд враховує доводи позивачки про те, що на час смерті спадкодавця вона була неповнолітньою. Однак, 18 років позивачці виповнилося 24 березня 2010 року. З цього часу позивачкою не доведені обставини, які послужили б поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.
Таким чином, суд із урахуванням вказаних норм матеріального права та релевантної судової практики, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
На підставі викладеного, ст. 1269, 1272 ЦК України керуючись ст. 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :

Відмовити  ОСОБА_1 у задоволення позову до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий О. А. Шишко