ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 р. 	Справа № 520/11170/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., по справі № 520/11170/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №21078 при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення позивача за період з 21.06.2019 по 31.01.2025;
- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії за особистий внесок у загальні результати служби, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум та здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2019 по 31.01.2025 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №21078, як різницю між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу та з урахуванням виплаченої раніше суми.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у зв`язку із щорічною зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивач має право на перерахунок його грошового забезпечення, а також виплату усіх складових його грошового забезпечення з урахуванням визначених вказаним чином розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання. Крім того, що бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2019 по 31.01.2025 відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, є протиправною та такою, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі № 520/11170/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №21078 при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21.06.2019 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії за особистий внесок у загальні результати служби, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум та здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2019 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, як різницю між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, яку аргументує неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі №520/11170/25 повністю та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що безпосередньо пункт 4 Постанови №704 у редакції Постанови №103 протиправним судом не визнавався та не був скасований. Апелянт вказує, що у Єдиному державному реєстрі нормативних актів (ЄДРНА) розміщено еталонний текст Постанови №704 у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин - до змін, внесених Постановою № 103, та внесення зміни до пункту 4 Постанови № 704 Постановою від 12.05.2023 р. № 481; застережень щодо визнання протиправним та скасування наведеної редакції пункту 4 Постанови №704 на сторінці Постанови №704 не міститься, тому у своїй правозастосовній практиці відповідач правомірно керувався еталонною редакцією пункту 4 постанови №704, вміщеною у ЄДРНА.
Як вказує скаржник, суд першої інстанції не дослідив можливість застосування спеціальної величини прожиткового мінімуму - у розмірі 2 102 грн. 00 коп., встановленої для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами.
Апелянт посилається на лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 31.05.2024 року №220/13/4104, у якому, зокрема, зазначено, що згідно з Постановою №704 (в редакції Постанови №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина – розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01.01.2018.
Відповідач вказує, що фіксована індексація (індексація-різниця) з березня 2018 року позивачу не нараховувалася, у зв`язку з тим, що підвищення його грошового забезпечення перевищило суму індексації, яка склалась у місяці підвищення доходу, відповідно, були відсутні і підстави для нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за період 21.06.2019 - 31.12.2022 та 01.01.2024 - 31.12.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 21.06.2019 по 31.01.2025 проходив військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.
На думку позивача, в період з 01.01.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення відповідачем виплачувалось у заниженому розмірі, а саме: при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням було застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018.
Позивач зазначає, що з 01.01.2020 по 19.05.2023 його посадовий оклад та оклад за військовим званням виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 згідно з редакцією пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 від 24.02.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018.
На думку позивача, що при встановленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 01.01.2020 по 19.05.2023 відповідачем мав бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023.
Станом на день прийняття наказу про звільнення позивача йому не проведено відповідачем нарахування та виплату індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 №491-IV.
При цьому, під час проходження військової служби відповідач не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення із врахуванням вимог абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Оскільки розмір підвищення грошового доходу в березні 2018 року не перевищив суму можливої індексації у цьому ж місяці, позивач вважає, що має право на нарахування та виплату з 01.03.2018 по 31.01.2019 індексації грошового забезпечення (індексації-різниці), визначеної з урахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, також, що відповідач за вказаний час служби його протиправно визначав розміри його посадового окладу та окладу за військовим званням виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, позивач з чим звернувся до суду з позовною заявою.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з протиправності бездіяльності відповідача щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення позивачу за період з 21.06.2019 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII), визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Приписами частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Водночас, Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі – Постанова № 704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Додатки 1 та 14 до Постанови № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків.
Відповідно до примітки 1 Додатку 1 до Постанови № 704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі – Постанова № 103).
Згідно з пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18.
Отже, з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 1 січня 2018 року.
Зазначений висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 12.09.2022 у справі № 500/1813/21.
При цьому, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року – 2270 гривні, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року – 2481 гривні, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року – 2684 гривень.
Отже, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням у спірний період, а саме з 29.01.2020 по 19.05.2023 підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року.
Водночас, пунктом 1 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі – Порядок № 260) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 2 розділу XXIII Порядку № 260 встановлено, що грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 260, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Отже, для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення враховується розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
При цьому, як встановлено з матеріалів справи, позивач проходив службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, зокрема, з 08.07.2021 по 31.01.2025, що підтверджується наступним.
Так, згідно з витягом із наказу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 21.06.2019 № 158, ОСОБА_1 з 21.06.2019 знято з усіх видів забезпечення, з 23.07.2019 виключено зі списків особового складу університету. Згідно з даним витягом, позивач вибув для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , контракти про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України набувають чинності з 21.06.2019.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2019 № 180, лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 21.06.2021 № 341 на посаду старшого техніка групи підготовки та регламенту контрольно-записувальної апаратури та обробки інформації Військової частини НОМЕР_1 ВОС-4612033 вважати таким, що з 23.07.2019 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2021 №145, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , старшого техніка групи підготовки та регламенту контрольно-записувальної апаратури та обробки інформації Військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 31.05.2021 № 326 на посаду курсового офіцера навчального курсу інженерно-авіаційного факультету Харківського національного університету Повітряних Сил, ВОС-0626003, з 07.07.2021 вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби ( АДРЕСА_2 ), з 07.07.2021 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Із витягу з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 08.07.2021 № 151 вбачається, що старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), з 08.07.2021 зараховано до списків особового складу університету, на всі види забезпечення. З даного витягу встановлено, що позивач справи та посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків з 08.07.2021.
Відповідно до витягу з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 31.01.2025 № 31, позивач 31.01.2025 справи та посаду здав, з університетом розрахувався і вибув до нового місця служби у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 . Позивача виключено зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення 31.01.2025.
Позивач отримував грошове забезпечення в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з грудня 2015 року по липень 2019 року, з липня 2021 року по січень 2025 року, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 23.07.2019, з 08.07.2021 по 31.01.2025 від 12.01.2025 № 176/176/100/753/2457/2/пс.
З наведеного слідує, що позивач проходив службу та отримував грошове забезпечення в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з липня 2021 по січень 2025.
Колегія суддів вказує, що з довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 23.07.2019, з 08.07.2021 по 31.01.2025 від 12.01.2025 № 176/176/100/753/2457/2/пс встановлено, що нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення, у тому числі премій, а також грошової допомоги на оздоровлення у період з 08.07.2021 по 19.03.2025 здійснювалось, виходячи із прожиткового мінімуму на 01.01.2018 в розмірі 1762,00 грн, що не заперечується відповідачем.
Колегія суддів зазначає, у період з 08.07.2021 по 19.03.2025 у відповідача існували підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт (з 01.01.2021 – 2270,00 грн, з 01.01.2022 – 2481,00 грн, з 01.01.2023 – 2684,00 грн), адже з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно з якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік.
Зазначена правова позиція узгоджується із постановами Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 12.09.2022 у справі № 500/1813/21, від 17.02.2026 у справі 520/5814/24.
При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення з 29.01.2020 по 07.07.2021 включно, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустку виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704, з наступних підстав.
Так, згідно з пунктом 8 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
За приписами пункту 7 розділу І Порядку № 260, військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
За приписами ч. 14 ст. 10-1 Закону №2011- ХІІ, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до пункту 3 розділу ХХХІ Порядку № 260, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Згідно з пунктом 1 розділу XXXII Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, з наведеного слідує, що грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні. При цьому, грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, одноразова грошова допомога при звільненні виплачуються військовослужбовцям, які звільняються з військової служби.
Як було встановлено раніше, позивач проходив службу та отримував грошове забезпечення в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з 08.07.2021 по 31.01.2025, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2019 № 180, витягом з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 08.07.2021 № 151, витягом з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 31.01.2025 № 31, довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 23.07.2019, з 08.07.2021 по 31.01.2025 від 12.01.2025 № 176/176/100/753/2457/2/пс.
Так, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2026 у Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба наступні письмові докази, зокрема, відомості щодо того, чи були виплачені позивачу одноразова грошова допомога при звільненні, премія за особистий внесок у загальні результати служби, грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку за період з липня 2021 року до 19.05.2023.
17.06.2026 відповідачем до суду було надано додаткові пояснення, в яких ним було вказано, що ОСОБА_1 був призначений наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України, (по особовому складу) від 29 січня 2025 року № 87 на посаду офіцера резерву Військової частини НОМЕР_3 , 31 ciчня 2025 року справи та посаду здав з університетом розрахувався i вибув до нового місця служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 , тому грошова допомога при звільненні та компенсації невикористаних відпусток йому не виплачувались.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вказує, що позивач має право на обчислення та виплату відповідачем грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії матеріальної допомоги на оздоровлення, з урахуванням виплачених сум за період саме з 08.07.2021 по 19.05.2023, оскільки саме в цей період він проходив службу та отримував грошове забезпечення у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не набув права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за всі невикористану основну та додаткову відпустку, оскільки не був звільнений з військової служби у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, а вибув до нового місця служби.
Водночас, колегія суддів вказує на помилковість посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дослідив можливість застосування спеціальної величини прожиткового мінімуму у розмірі 2102,00 грн, встановленої для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, оскільки така величина не підлягає застосуванню для визначення грошового забезпечення військовослужбовців, а застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами.
Колегія суддів також відхиляє посилання відповідача на лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 31.05.2024 року №220/13/4104, у якому, зокрема, зазначено, що згідно з Постановою №704 (в редакції Постанови №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина – розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01.01.2018, адже такий лист не є актом нормативного характеру, а його зміст не відповідає змісту законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.
При цьому, стосовно доводів відповідача про відсутність підстав для нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за період 21.06.2019 - 31.12.2022 та 01.01.2024 - 31.12.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, колегія суддів вказує на таке.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі – Закон №1282-ХІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення – це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Перелік об`єктів індексації установлений частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.
До таких об`єктів індексації в силу абзацу 4 частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ належить оплата праці (грошове забезпечення).
Межі індексації визначені частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 – 103 відсотка).
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З аналізу положень Закону № 1282-ХІІ вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.12.2025 № 560/12915/23, від 15.11.2024 у справі № 200/11548/21, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а, від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20.
При цьому, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі – Порядок № 1078).
Згідно із п.1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.
Отже, з наведеного слідує, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, так званої «поточної індексації» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що спірні правовідносини у даній справі стосуються питання нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення за спірний період, а саме з 21.06.2019 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Відповідно до абзаців 3-5 пункту 5 Порядку №1078, сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, до визначеної (згідно абзаців 4 та 5 пункту 5 Порядку № 1078) суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації (103 відсотка).
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Зокрема, Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21 зазначав, що з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
У цьому контексті Верховний Суд указав, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 особа (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має право позивач на отримання суми індексації-різниці.
Згідно з правовими висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 належить з`ясувати таке коло обставин, а саме: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Отже, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21, від 10.10.2024 у справі № 360/1086/23.
Як було зазначено раніше, 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було підвищено розмір тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, та затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, що в силу наведених вище норм Порядку № 1078 свідчить про те, що з 01.03.2018 базовим місяцем при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення військовослужбовцям є березень 2018 року.
Як було зазначено раніше, спірним у даній справі є питання нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період саме 21.06.2019 - 31.12.2022 та 01.01.2024 - 31.12.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
За таких обставин колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з витягом із наказу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 21.06.2019 № 158, ОСОБА_1 з 21.06.2019 знято з усіх видів забезпечення, з 23.07.2019 виключено зі списків особового складу університету. Згідно з даним витягом, позивач вибув для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , контракти про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України набувають чинності з 21.06.2019.
У подальшому позивач проходив службу та перебував на грошовому забезпеченні відповідача з 08.07.2021 по 31.01.2025, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2019 № 180, витягом з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 08.07.2021 № 151, витягом з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 31.01.2025 № 31, довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 23.07.2019, з 08.07.2021 по 31.01.2025 від 12.01.2025 № 176/176/100/753/2457/2/пс.
Отже, станом на 21.06.2019 року позивач завершив проходження служби у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, був знятий з усіх видів забезпечення. У подальшому, з 08.07.2021, позивач повторно вступив на службу до відповідача, був зарахований до списків особового складу університету та на всі види забезпечення.
Отже, позивач з 21.06.2019 не проходив службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, повторно почав проходити службу у відповідача лише з 08.07.2021, тоді ж почав знову отримувати грошове забезпечення у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 23.07.2019, з 08.07.2021 по 31.01.2025 від 12.01.2025 № 176/176/100/753/2457/2/пс.
З урахуванням зазначеного колегія суддів вказує, що у липні 2021 року (місяці початку повторного проходження позивачем служби у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба) посадовий оклад позивача вже визначався Постановою № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою були встановлені нові розміри посадових окладів осіб рядового і начальницького складу.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що індексація-різниця має виплачуватися саме до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Так, як зазначалося раніше, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704.
Відповідно до пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.
Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Однак, Постановою № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі – Постанова № 103) внесено зміни до Постанови № 704, внаслідок яких п. 4 даної постанови викладено у новій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отже, з 01.03.2018 Урядом було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.
Разом із цим, пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18.
Отже, саме з 29.01.2020, дня набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Тобто, з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.
Таким чином, з 29.01.2020 виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII.
При цьому, колегія суддів вказує на те, що у подальшому, у 2022, 2023, 2024 роках відбувалися чергові підвищення посадового окладу позивача у зв`язку з підвищенням законодавцем прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із Законами України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік», від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік», від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
Вказане потягнуло за собою зміну у січні 2022, 2023, 2024 років місяця для початку відліку обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) з березня 2018 року на січень 2022, 2023, 2024 років відповідно.
Отже, з урахуванням зазначеного, починаючи з 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, посадовий оклад позивача підвищувався у зв`язку з підвищеннями прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, колегія суддів зауважує, що Прикінцевими положеннями Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Як зазначалося раніше, індексація-різниця грошового забезпечення згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку №1078 виплачується по день звільнення з військової служби або до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), що в даній справі відбулося у січні 2022 року.
При цьому, колегія суддів зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі № 520/11170/25 відповідача було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 по 19.05.2023 відповідно до положень Постанови № 704, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»,
Отже, згідно з рішенням суду першої інстанції грошове забезпечення позивача за 2024 рік перерахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 не підлягає, дане рішення в цій частині сторонами не оскаржується.
Із урахуванням цього, колегія суддів вважає за потрібне розрахувати належну позивачу суму індексації-різниці за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, беручи до уваги належне позивачеві підвищення грошового забезпечення у зв`язку з підвищенням законодавцем прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із Законами України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік», а за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 – виходячи з нарахованого позивачеві грошового забезпечення без врахування підвищення прожиткового мінімуму у 2024 році.
Як було зазначено раніше, з урахуванням дат проходження позивачем військової служби у відповідача, не підлягають задоволенню вимоги про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2019 по 31.12.2021.
Застосовуючи до зазначених правовідносин правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, колегія суддів вказує, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 для розрахунку належних позивачеві сум індексації у 2022 році належить з`ясувати таке коло обставин, а саме: розмір підвищення доходу позивача в січні 2022 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в січні 2022 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Із матеріалів справи встановлено, що грошове забезпечення позивача за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 відповідачем розраховувалося виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2018, а саме 1762 гривні, що не заперечується сторонами у справі.
При цьому, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від від 12.06.2026 у Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба наступні письмові докази, зокрема, розрахунок грошового забезпечення позивача у грудні 2021 року та у січні 2022 року, виходячи з розміру складових, розрахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, а саме з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 (2270 грн.), Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 (2481 грн.).
17.06.2026 до суду надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначив, що підстави для здійснення ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення відсутні.
За таких обставин колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем в апеляційній скарзі підтверджується факт ненарахування та невиплати позивачу індексації-різниці протягом спірного періоду, у тому числі з 01.01.2022 по 31.12.2022 включно.
При цьому, у січні 2022 року відповідачу належало з`ясувати, чи наявне у позивача право на отримання індексації-різниці грошового забезпечення у зв`язку з підвищенням його доходу у січні 2022 року з урахуванням розміру щорічного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Матеріали справи не містять доказів щодо визначення права позивача на нарахування індексації-різниці за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 з урахуванням грошового забезпечення виходячи з розміру складових, розрахованих відповідно до Постанови № 704, а саме з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік.
При цьому, згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 23.07.2019, з 08.07.2021 по 31.01.2025 від 12.01.2025 № 176/176/100/753/2457/2/пс, відповідачем здійснювалося нарахування індексації грошового забезпечення позивача в 2022 році в наступних розмірах: у січні– 563,19 грн, у лютому-квітні – 672,35 грн, у травні – 913,01 грн, у червні – 1017,21 грн, у липні – 1066,00 грн, у серпні-жовтні – 1281,80 грн, у листопаді – 1424,80 грн, у грудні – 1470,83 грн.
Із урахуванням вищезазначеного, колегія суддів доходить висновку, що індексація-різниця грошового забезпечення за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 включно мала виплачуватися позивачу з урахуванням грошового забезпечення виходячи з розміру складових, розрахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, а саме з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 (2481 грн).
При цьому, колегія суддів зазначає, що виходячи з нарахованого позивачеві грошового забезпечення без врахування підвищення прожиткового мінімуму у 2024 році за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 позивач не має права на нарахування та виплату індексації-різниці його грошового забезпечення, оскільки грошове забезпечення позивача у січні 2024 року не підвищилося у порівнянні з груднем 2023 року, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 23.07.2019, з 08.07.2021 по 31.01.2025 від 12.01.2025 № 176/176/100/753/2457/2/пс.
Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про здійснення перерахунку та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2019 по 31.12.2021 включно та з 01.01.2024 по 31.12.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №21078, як різниці між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції було задоволено позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо обчислення та виплати позивачу з 29.01.2020 по 07.07.2021 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21.06.2019 по 31.12.2021 та з 01.01.2024 по 31.12.2024, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 29.01.2020 по 07.07.2021 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум та здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2019 по 31.12.2021 та з 01.01.2024 по 31.12.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, як різницю між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, з урахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі № 520/11170/25 та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження у ході розгляду колегією суддів.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з положеннями статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення у разі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 статті 317 КАС України). 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 по справі № 520/11170/25 - скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 08.07.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 включно.
Зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 08.07.2021 по 19.05.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, з урахуванням виплачених сум та здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 включно із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, як різницю між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, з урахуванням грошового забезпечення виходячи з розміру складових, розрахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, а саме з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 (2481 грн.), з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко   О.А. Спаскін