ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 р. 	Справа № 520/36087/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.02.26 по справі № 520/36087/23
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 29.08.2023 №00/26915/24-03 та від 29.08.2023 №00/26907/24-03.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у податковому повідомленні-рішення від 29.08.2023 № 00/26915/24-03 винесеного на суму 7140 грн підставою для накладення штрафу вказано акт перевірки № 22684/20-40-24-03-06/ НОМЕР_1 від 26.07.2023, проте цей акт не має жодного відношення до вчиненого порушення, за яке накладено штраф, адже штраф на суму 7140 грн накладено на підставі порушень, вказаних в акті камеральної перевірки № 21768/20-40-24-03-06/2697108472 від 17.07.2023. Також, у податковому повідомленні-рішення від 29.08.2023 №00/26907/24-03 винесеного на суму 2040 грн підставою для накладення штрафу вказано акт перевірки №21768/20-40-24-03-06/ НОМЕР_1 від 17.07.2023, однак зазначений акт не має жодного відношення до вчиненого порушення, за яке накладено штраф. Штраф на суму 2040 грн накладено на підставі порушень, вказаних в акті камеральної поведінки № 22684/20-40-24-03-06/ НОМЕР_1 від 26.07.2023. Також зазначив про те, що за несвоєчасне подання декларацій за березень - вересень 2022 року, жовтень 2022 року, та листопад 2022 року, повинен накладатися штраф у розмірі не 1020 грн, а – 340 грн, за кожне порушення згідно абзацу другому пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 05.02.2026 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 29.08.2023 №00/26915/24-03 та від 29.08.2023 №00/26907/24-03.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду 05.02.2026 скасувати та ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідачем проведено камеральну перевірку та встановлено, що позивач несвоєчасно подав податкові декларації з податку на додану вартість, а саме: за березень 2022 року (від 12.12.2022); за квітень 2022 року по червень 2022 року (від 23.12.2022), в яких термін подання 20.07.2022; за липень 2022 року (від 23.12.2022), термін подання 20.08.2022; за жовтень 2022 року (термін подання 21.11.2022), однак фактично подано до контролюючого органу 04.01.2023; за листопад 2022 року (термін подання 20.12.2022), однак фактично подано до контролюючого органу 04.01.2023. ФОП ОСОБА_1 не здійснив законодавчо встановлену процедуру щодо підтвердження неможливості своєчасного виконання своїх податкових зобов`язань (не звернувся до контролюючого органу із відповідною заявою як передбачено Порядком № 225 та Законом №2260), п. 120.1 статті 120 Податкового кодексу України. Зазначив, що до ОСОБА_1 протягом року застосовано штраф за аналогічне правопорушення (податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 №11609/20-40-24-03-06/2691708472 за несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2022 року), відповідність платника передбачена абзацом 3 і 4 п. 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджено, що актом перевірки № 21768/20-40-24-03-06/2691708472 від 17.07.2023 ГУ ДПС у Харківській області виявлено несвоєчасність подання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року (а.с. 11-12).
ГУ ДПС у Харківській області на підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 №00/26907/24-03, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 2040 грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України (1020,00 грн за кожне несвоєчасне подання декларації) (а.с. 13-14).
Актом перевірки № 22684/20-40-26-03-06/2691708472 від 26.07.2023 ГУ ДПС у Харківській області виявлено несвоєчасність подання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2022 року, листопад 2022 року (а.с. 15-16).
ГУ ДПС у Харківській області на підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 № 00/26915/24-03, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 2040 грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України (1020,00 грн за кожне несвоєчасне подання декларації) (а.с. 9-10).
03.10.2023 позивачем подано до ДПС України скарги на податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 № 00/26915/24-03 (а.с. 17-18) та податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 №00/26907/24-03 (а.с. 20-21).
ДПС України прийнято рішенням про результати розгляду скарги від 30.11.2023 №35535/6/99-00-06-01-03-06 (а.с. 23-26), в якому зазначено про те, що відповідно до бази даних ДПС ІКС "Податковий блок", в ході перевірки встановлено несвоєчасне подання ФОП ОСОБА_1 податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме: за березень 2022 року (від 12.12.2022); за квітень 2022 року по червень 2022 року (від 23.12.2022), в яких термін подання 20.07.2022; за липень 2022 року (від 23.12.2022), термін подання 20.08.2022; за серпень 2022 року (від 23.12.2022), термін подання 20.09.2022; за вересень 2022 року (від 04.01.2023), термін подання 20.10.2022. Вказав, що ФОП ОСОБА_1 має нести відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності встановлену ст. 120 ПК України.
Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходви з їзх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі -ПК України).
У відповідності до пп. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України, зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно зі ст. 16 ПК України, платників податків зобов`язано, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За визначенням, що міститься у ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".
За приписами п. 76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Згідно з п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі відповідно до вимог Кодексу подавати декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, у тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Підпунктом 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює; календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Згідно з п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, шо дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Відповідно до п. п. 47.1.1 п. 47.1 ст. 47 ПК України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до ПК України визначені платниками податків, а також їх посадові особи.
Згідно з п. 120.1 ст. 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
За положеннями пунктів 86.2, 86.7 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акту (довідки).
Матеріалами справи встановлено, що 29.08.2023 ГУ ДПС у Харківській області прийняте податкове повідомлення-рішення №00/26907/24-03, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, в якому зазначено про несвоєчасне подання декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2022 року та листопад 2022 року.
Зазначене податкове-повідомлення рішення прийнято на підставі акту камеральної перевірки №21768/20-40-24-03-06/2691708472 від 17.07.2023.
Із змісту вищезазначеного акту встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області здійснено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2022 року, листопад 2022 року позивача. Водночас, у висновку за результатами такої перевірки контролюючим зазначено податкову звітність за звітній за інший звітній період - з березня 2022 року по вересень 2022 року.
Також, 29.08.2023 ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №00/26915/24-03, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, який охоплює період: жовтень 2022 року, листопад 2022 року.
Дане податкове-повідомлення рішення прийнято на підставі акту камеральної перевірки №22684/20-40-26-03-06/2691708472 від 26.07.2023.
Отже, відповідно до акту перевірки встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за період з березня 2022 року по вересень 2022 року. Разом з тим у висновках за результатами такої перевірки відображено показники податкової звітності за інший звітний період - жовтень 2022 року, листопад 2022 року.
Так, акт камеральної перевірки є обов`язковою та визначальною підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення, оскільки саме в ньому фіксуються встановлені контролюючим органом порушення, їх період та правова кваліфікація. Прийняття ППР без належного акта або з посиланням на невідповідний акт свідчить про відсутність законної підстави для визначення грошового зобов`язання платнику податків.
Матеріалами справи підтверджено, що податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом не на підставі тих актів камеральної перевірки, які стосуються відповідного звітного періоду та фактичних обставин справи, а з посиланням на інші акти, що не охоплюють спірні податкові зобов`язання.
Помилкове зазначення підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення, зокрема посилання на акт камеральної перевірки, який не відповідає фактичним обставинам та перевірюваному періоду, є істотним порушенням процедури, що унеможливлює перевірку правомірності та обґрунтованості спірного рішення.
Такі дії контролюючого органу порушують принцип правової визначеності, оскільки платник податків позбавлений можливості чітко встановити, які саме обставини та за який період стали підставою для нарахування податкових зобов`язань.
Колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 №00/26907/24-03, яким охоплено звітні періоди: жовтень 2022 року, листопад 2022 року та застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання податкових декларацій, прийнято контролюючим органом на підставі акта камеральної перевірки від 17.07.2023 № 21768/20-40-24-03-06/2691708472. Водночас зазначений акт камеральної перевірки стосується зовсім інших звітних періодів - з березня 2022 року по вересень 2022 року, а отже не охоплює спірні періоди та не може вважатися належною фактичною і правовою підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
Також, податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 №00/26915/24-03, яким охоплено звітні періоди з березня 2022 року по вересень 2022 року та застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання податкових декларацій, прийнято контролюючим органом на підставі акта камеральної перевірки від 26.07.2023 №22684/20-40-24-03-06/2691708472, який стосується звітних періодів жовтень 2022 року та листопад 2022 року. За таких обставин зазначений акт камеральної перевірки не охоплює спірні періоди та не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим не може вважатися належною та достатньою правовою підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення прийняті без належної правової та фактичної підстави, у зв`язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.
Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 по справі № 520/36087/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова