Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області 

справа № 215/1390/26
номер провадження 2/215/2264/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Дудікова А.В.,
при секретарі - Болдирєвій А.О.
згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив
Описова частина 
У лютому 2026 року АТ «ОТП БАНК», через підсистему «Електронний суд», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 07.04.2025 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2040757266, на підставі якого позивач здійнив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 99 990 грн шляхом їх видачі готівкою через касу банку. Віповідно до п.1.3 кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, згідно Графіку. Згідно з п.1.2 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі фіксованої процентної ставки у розмірі 20% річних. Дата повернення кредиту 07.04.2030 року. Однак, всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконуються, чим порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 30.12.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 106 246,62 грн, з яких: 96 900,16 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 9 346,46 грн – сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 08.07.2025 по 30.12.2025. 
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» вищевказану суму заборгованості за кредитним договором №2040757266 від 07.04.2025 та 2 662,40 грн сплаченого судового збору.
Ухвалою суду від 12.03.2026 справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.04.2026. 
15.04.2026 розгляд справи відкладено на 21.05.2026, у зв`язку з неявкою відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 20.05.2026 направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги; проти заочного рішення не заперечував. 
Відповідач у судові засідання, призначені на 15.04.2026 та 21.05.2026 не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, а саме шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак конверти повернулися до суду з відмітками пошти про причини невручення: адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, відповідач про день та час розгляду справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не подала, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.
Мотивувальна частина
Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:  1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;  2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;  3) відповідач не подав відзив;  4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без поважних причин та без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подала, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи – також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 07.04.2025 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2040757266. Договір підписаний відповідачем власноруч (а.с.12-18). 
Згідно з п.1.1договору, відповідачу видано кредит в розмірі 99 990 грн; дата остаточного повернення кредиту 07.04.2030 року. В п.1.2. сторони узгодили, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 20% річних до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. 
Крім цього, 07.04.2025 відповідач ОСОБА_1 підписала графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту; паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) та орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с.19-22, 23-25, 27-28).
Згідно копії платіжної інструкції на видачу готівки №7591091 від 07.04.2025 АТ «ОТП БАНК» виплатив ОСОБА_1 кошти за кредитним договором №2040757266 від 07.04.2025 в сумі 99 990 грн (а.с.29).
Відповідно до наданого банком розрахунку, розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед банком станом на 30.12.2025 у загальному розмірі становить 106 246,62 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 96 900,16 грн; заборгованість за відсотками 9 346,46 грн (а.с.30).
08.01.2026 АТ «ОТП БАНК» на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, посилаючись на п. 15.1. Правил кредитування, що передбачає, що у випадку не виконання Позичальником Боргових зобов`язань за Кредитним договором понад 1 місяць чи не виконання інших умов Кредитного договору, Сторони домовились, що Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору, у зв`язку з чим Позичальник зобовязаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п. 15.2. Правил. Проте відповідачем вказана вимога залишена без належного реагування (а.с.40,41,42).
Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, що визначено ст. 1047 ЦК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписала власноручно договір №2040757266 від 07.04.2025, чим погодилася із запропонованими умовами.
Договір містить докладну інформацію щодо особи позичальника ОСОБА_1 , зокрема індивідуальний податковий номер, реквізити паспорта, адресу місця реєстрації та фактичного проживання, електронну адресу, номер мобільного телефону, власноручний підпис позичальника.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у АТ«ОТП БАНК» виникло зобов`язання щодо надання грошових коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з їх повернення та сплати процентів за користування коштами.
Позивачем до договору надано паспорт споживчого кредиту, де визначено суму кредиту, розмір відсоткової ставки, строк дії договору та порядок погашення заборгованості.
На підтвердження виконання зобов`язання за договором № 2040757266 від 07.04.2025, позивачем надано копію платіжної інструкції на видачу готівки №7591091 від 07.04.2025 та меморіальний ордер № 7587163 від 07.04.2025 про перерахування ОСОБА_1 99 990 грн, згідно з кредитним договором № 2040757266 (а.с.29,30).
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного договору, дійсність яких є доведеною обсягом наявних у справі доказів.
У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань та їх розмір.
Так, відповідач користувався кредитними коштами, що відображено в розрахунках заборгованості (а.с.30).
Оскільки зобов`язання за договором відповідачем не виконувалися, утворилася заборгованість у загальному розмірі 106 246,62 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 96 900,16 грн; заборгованість за відсотками 9 346,46 грн.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Позивач надав документи які підтверджують отримання  ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними. При цьому відповідачем не спростовано надані докази і вимоги про визнання цього договору недійсним, зміни або розірвання його нею не заявлялися. 
Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала належним чином, а тому заявлену суму суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, із яким суд погоджується, оскільки він не викликає сумнівів в його достовірності та належності як доказу. 
Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що вона не користувалася кредитом чи добровільно повернулав вказаний борг. 
Таким чином, суд вважає, що надані позивачем по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують, що відповідач користувалася кредитними коштами, наданими їй АТ «ОТП БАНК» за кредитним договором, у зв`язку з чим має зобов`язання перед кредитором з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.
Висновки за результатом розгляду позовної заяви
З урахуванням вищевикладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 2040757266 від 07.04.2025, укладеного між нею та АТ «ОТП БАНК», суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ОТП БАНК» підлягають задоволенню. З відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 106 246,62 грн, яка складається з: 96 900,16 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 346,46 грн - заборгованість за відсотками.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 2 662,40 грн з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 223, 259, 263-265, 268, 272, 279, 280, 284 ЦПК України, суд
у х в а л и в
Позов Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,- задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором № 2040757266 від 07.04.2025 у розмірі 106 246,62грн (Сто шість тисяч двісті сорок шість гривень 62 копійки), яка складається з: 96 900,16 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 346,46 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 662,40 (Дві тисячі шістсот шістдесят дві гривнi 40 копійок).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач – Акціонерне товариство «ОТП БАНК», код ЄДРПОУ 21685166, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 25 травня 2026 року.

Суддя