Віньковецький районний суд Хмельницької області

Справа № 670/334/26 
Провадження № 3/670/69/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
19 травня 2026 року селище Віньківці 
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Мусієнко М.Б.
за участю секретаря судового засідання Ліневської В.В.,
прокурора Делінди В.Ю., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 
розглянувши матеріали, які надійшли від Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2026 до Віньковецького районного суду Хмельницької області надійшли справи про адміністративні правопорушення стосовно  ОСОБА_1 № 670/334/26 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, № 670/335/26 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 19.05.2026 справи об`єднано в одне провадження, оскільки правопорушення вчинені однією і тією ж особою, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (судом). Об`єднаній справі присвоєно № 670/334/26.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 47-01/167/26 від 01.05.2026 ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, з 01.01.2023 по 09.06.2023 (при звільненні), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
Такожзгідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 47-01/168/26 від 01.05.2026 ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнала та підтвердила обставини, викладені в протоколах. 
Пояснила, що не подала вчасно декларації оскільки не слідкувала за змінами в законодавстві, яке відновило декларування, а тому пропустила строк для подання відповідних декларацій. У вчиненому розкаюється.
Прокурор обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, підтримав.
Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Закон України «Про запобігання корупції» застосовується судом в редакції, чинній на на момент виникнення обов`язку подання декларації.
Згідно з ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративним правопорушенням є несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. В примітці до ст. 172-6 КУпАП передбачено, що суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до підп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.
Приміткою до статті 56 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що посадами, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, зокрема, є посади, які належать до посад державної служби категорії «А» або «Б».
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (чинного в редакції на момент виникнення обов`язку подання декларації) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (чинного в редакції на момент виникнення обов`язку подання декларації) особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до абз. 15 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до підп. 2 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 23.07.2021 № 449/21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 за № 987/36609 (чинного на момент виникнення обов`язку подання декларації), декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.
Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.
Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.
Відповідно до підп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 23.07.2021 № 449/21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 за № 987/36609 (чинного на момент виникнення обов`язку подання декларації), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня.
Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 01 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.
12.10.2023 набрав чинності Закон України № 3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384-IХ від 20.09.2023 внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», а саме: у статті 45 Закону у частині першій слова «підпунктах «а», «в» і «г» замінено словами «підпунктах «а», «в»-«ґ».
Крім того, Законом № 3384-IХ від 20.09.2023 у розділі XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» пункт 2-7 викладено такій редакції: установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд з`ясовує всі обставини справи на підставі поданих доказів та здійснення їх дослідження за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка свою провину у вчиненні правопорушення визнала, врахувавши думку прокурора та вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій особою, уповноваженою на виконання функцій держави, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.
Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм інших нормативно-правових актів. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно - правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.
Отже, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом, а також - відсутності поважних причин, які вплинули на своєчасність подання декларації.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.12.2022 № 3421-к ОСОБА_1 вважається такою, що працює на посаді начальника Віньковецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із збереженням 4 рангу державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби з 28.12.2022.
Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.06.2023 № 2085-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Віньковецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09.06.2023.
Відтак у ОСОБА_1 виник обов`язок:
- не пізніше 31 січня 2024 року подати в установленому порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні);
- до 00 год. 00 хв. 01 квітня 2024 року подати в установленому порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення).
Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала:
-декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану із виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) – 05.09.2025 о 09:54 год., тобто несвоєчасно;
-декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 (після звільнення)- 05.09.2025 о 09:48 год., тобто несвоєчасно.
Поважних причин, які б обґрунтовували, пояснювали чи були підставою несвоєчасного подання декларацій за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), та за 2023 рік (після звільнення), судом не встановлено.
Отже ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу та терміну подачі наведених типів декларацій: 
-в порушення абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала 05.09.2025 декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану із виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні);
-в порушення абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала 05.09.2025 декларацію особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення).
Відповідно до абзацу 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду, викладеними в узагальненні за результатами опрацювання звернення НАЗК про застосування положень ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП щодо визначення дня, з якого починається перебіг строку накладення адміністративного стягнення та з інших питань (вих. № 1089/0/2-21 від 09.04.2021), суд вказав, що КУпАП не визначає, що слід розуміти під днем виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією. Отже, днем виявлення правопорушень суд вважає день складення протоколів про адміністративні правопорушення, тобто коли уповноважений орган виконав дії, передбачені частинами 2-4 ст. 256 КУпАП, а саме 01.05.2026.
Днем вчинення правопорушення, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є день подання такої декларації. З диспозицій норм 366-3 КК України і 172-6 КУпАП випливає, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, характеризується неподанням відповідної декларації (бездіяльність), тоді як у диспозиції ст. 172-6 КУпАП вказується, що об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується діянням (дією) у вигляді несвоєчасного подання декларації. Відтак для наявності об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, необхідний факт подання декларації відповідного виду і таке подання повинно відбутися поза встановленим законом строком. Отже, з дня, наступного за останнім днем строку для подання відповідної декларації, і до дня її подання порушником правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відсутнє.
Отже, у даному випадку днем вчинення правопорушення, яке полягає у несвоєчасному поданні декларації особи, яка припиняє діяльність пов`язану із виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), є 05.09.2025. Днем вчинення правопорушення, яке полягає у несвоєчасному поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 (після звільнення), є 05.09.2025.
Відтак строки накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушень на день постановлення судового рішення у цій справі не закінчились. 
Події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та вина ОСОБА_1 у їх вчиненні повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами та поясненнями учасників провадження.
Наявність ознак складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її поясненнями та поясненнями прокурора, наданими у судовому засіданні.
Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, заслухавши пояснення прокурора та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суд також зважає на конституційну засаду, викладену у ч. 2 ст. 68 Конституції України, відповідно до якої незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. 
Суд під час накладення стягнення керується ст. 23, 33, 34, 35 КУпАП, відповідно до яких передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до ст. 34 КУпАП суд визнає щире розкаяння винного.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП судом не встановлено.
З аналізу ст. 36 КУпАП вбачається, що при вчиненні однією особою кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються однією і тією ж (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Як зазначено вище, постановою від 19.05.2026 справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа № 670/334/26 ), за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа № 670/335/26) об`єднано в одне провадження та об`єднаній справі присвоєно № 670/334/26. 
Вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності, суддя керується наведеними вище нормами та враховує обставини вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка вину у вчиненому визнає, наявність пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих обставин, а тому вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень 00 копійок (60х17 грн 00 коп.).
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обставин, що давали б підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, не встановлено. 
Отже з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп.
З огляду на наведене вище, керуючись ст. 38, 172-6, 247, 283, 284 КУпАП, ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 4, 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд
ПОСТАНОВИВ:

визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд Хмельницької області.
Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Реквізити для сплати штрафу: номер рахунку (IBAN): UA558999980313050106000022753, код отримувача (ЄДРПОУ): 37971775, код класифікації доходів бюджету: 21081100, отримувач коштів: ГУК у Хмельницькій обл/Віньков.стг/21081100, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО ДКСУ): 899998.
Стягувач: Віньковецький районний суд Хмельницької області, адреса місцезнаходження: вул. Л. Українки, буд. 2, с-ще Віньківці, Хмельницького району Хмельницької області, ідентифікаційний код юридичної особи 02886960.
Боржник: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .
Реквізити для зарахування судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Стягувач: Державна судова адміністрація України, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код юридичної особи 26255795.
Боржник: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
Згідно зі статтею 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.
Суддя Мар`яна МУСІЄНКО