Справа № 737/157/26
Провадження № 2/737/204/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року  с-ще Куликівка
К у л и к і в с ь к и й р а й о н н и й с у д Ч е р н і г і в с ь к о ї о б л а с т і
суддя	Лібстер А. С.	
секретар судового засідання	Скляр А.О. 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу 	№ 737/157/26  	
за позовом	ОСОБА_1 	
до  	ОСОБА_2 	
про	про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої злочином 	
учасники справи та представники:	  	
 позивачка	  ОСОБА_1 	
відповідач  	не з`явився   	

В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 18.12.2025 (справа № 737/422/25, провадження №1-кп/737/50/25), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Загалом сума матеріальних збитків спричинених позивачці внаслідок кримінального правопорушення становить 9590 грн, яка складається із викрадених у неї коштів на суму 4000 гривень та витрат пов`язаних на відновлення вікон з супутніми матеріалами у загальному розмірі 5590 грн, що підтверджується товарними чеками. По теперішній час матеріальні збитки не відшкодовані. В зв`язку з неправомірними діями відповідача їй також завдано моральної шкоди, яка полягає у спричиненні незручностей, постійних переживаннях, душевні страждання та переживання, погіршення стану здоров`я, що змінило її звичайний ритм життя. Вона була вимушена звернутися після вчиненого злочину до лікарів. Розмір моральної шкоди оцінює в 15 000 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь майнові збитки в розмірі 9590 грн, моральну шкоду в розмірі 15 000 грн та судові витрати.
Позовна заява надійшла до суду 18.03.2026. Ухвалою головуючого судді заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з призначенням судового засідання на 16.04.2026, яке відкладалось на 05.05.2026 через неявку відповідача.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Додатково пояснила, що викрадені гроші їй не повернуті, вікна вона встановила за власний рахунок, вона є пенсіонеркою, весь час працювала, після звернення до суду із цивільним позовом вона продовжує звертатись до лікарів і її стан здоров`я значно погіршився. Просить також це врахувати. Після вироку суду ОСОБА_3 їй обіцяв, що відшкодує 10000 гривень, писав їй розписку, ще під час розгляду кримінального провадження, але до сьогоднішнього дня нічого не відшкодував і на зв`язок із нею не виходив. 
Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання 16.04.2026 та 05.05.2026 у судові засідання не з`явився, за місцем реєстрації особисто отримав судові виклики і повідомлення. Судовий виклик також розміщений оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України у розділі «Оголошення про виклик особи в суд та повідомлення про судове рішення».
Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали позовної заяви, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку, 
Так, судом встановлено, що вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 18.12.2025 (справа № 737/422/25, провадження №1-кп/737/50/25), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Обставинами, що пом`якшують ОСОБА_2 покарання судом, у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Долю речових доказів вирішено. Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області набрав законної сили 19.01.2026 (а.с.4-5, а.с. к/п 222). 
Як вбачається з вказаного вироку, потерпілою у кримінальному провадженні є ОСОБА_1 . Цивільний позов у кримінальному провадженні нею не заявлявся. Таким чином, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно - правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду.
Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України встановлена вироком суду, розгляд справи проводився в порядку ч.3 ст. 349 КК України. Потерпіла ОСОБА_1 зазначала у кримінальному провадженні під час її допиту, що завдані збитки за зламані вікна їй не відшкодовані і гроші у сумі 4000 гривень їй не повернуті, що також підтверджується дослідженими судом доказами. Так, витрати пов`язані на відновлення вікон з супутніми матеріалами у загальному розмірі 5590 грн підтверджується двома товарними чеками від 02.11.2025 (а.с.5-6) . Викрадення у позивачки грошових коштів на суму 4000 гривень були підтверджені ОСОБА_2 у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження (а.с.4-5). 
Оскільки матеріальні збитки в розмірі 9590 грн. заподіяно в результаті неправомірних та винних дій ОСОБА_2 , то вони підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі. 
Позивачка у позовній заяві та у судовому засіданні зазначає, що зв`язку з неправомірними діями відповідача їй також завдано моральної шкоди, яка полягає у спричиненні незручностей, постійних переживаннях, моральний та психологічний упадок, душевні страждання та переживання, погіршення стану здоров`я, що змінило її звичайний ритм життя у зв`язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 , ї їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 15 000 грн, що на переконання суду також підтверджується дослідженими судом доказами. Так, позивачка є особою похилого віку (74 роки), має вищу освіту, пенсіонеркою із 2006 року (а.с.22) із 42-х річним стажем роботи, відпрацювала все своє життя на агропідприємствах та закладах аграрного сектору, чим заслуговує на повагу до неї і відповідного ставлення до неї оточуючих громадян, крім того, після скоєного відносно неї злочину вона неодноразово зверталась до медичних установ у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що підтверджується медичною довідкою КЦ ПМСД Куликівської селищної ради № 46 від 24.11.2025 (а.с.9), медичною довідкою про її огляд в КЦ ПМСД Куликівської селищної ради від 15.04.2026 (а.с.24), довідкою діагностичного центру «Скандіагностика» від 16.03.2026 (а.с.25), довідкою- обстеженням КНП «Пристоличний медичний центр» від 05.03.2026 (а.с.26). Також судом враховується ставлення ОСОБА_2 та його посткримінальна поведінка. ОСОБА_2 , під час розгляду кримінального провадження визнав вину, зазначив, що працевлаштувався, готовий відшкодувати потерпілій шкоду, у вчиненому кається, але до теперішнього часу і на час розгляду даної справи не зробив жодних дій на відшкодування шкоди потерпілій і таких відомостей суду не надано. 
Відшкодування моральної шкоди передбачене ст. 23 ЦК України. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тягар доказування в сфері компенсації моральної шкоди покладається у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, на позивача, який повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок та на відповідача, який доводить відсутність протиправності та вини.
Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини у суді, які ніким не спростовані, свідчать про наявність спричиненої ОСОБА_1 моральної шкоди, внаслідок скоєного відносно неї кримінального правопорушення та настання відповідних наслідків, тому суд дійшов висновку, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння їй моральних страждань, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої є достатньо обґрунтований. 
Виходячи з наведеного, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі, а розмір моральної шкоди в сумі 15000 грн відповідає принципам розумності і справедливості та буде достатньою компенсацією завданих позивачці відповідачем моральних страждань.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки стягнути судовий збір у розмірі 1331,20 грн, сплачений нею при зверненні до суду. 
Керуючись ст.ст. 12,13, 23, 81, 82, 84, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1168, 1177, 1187 ЦК України, 
В И Р І Ш И В:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої злочином задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 9590 грн. та моральну шкоду у розмірі 15000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. С. Лібстер