Справа № 307/1449/26
Провадження № 2/307/673/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року         м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді Сас Л.Р.,
секретар судового засідання Семко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Коструб В.В. від імені позивачки пред`явив до ОСОБА_2 позов про стягнення аліментів на утримання дітей: малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 10 000 грн. до досягнення ними повноліття.
В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2025 року розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем.
Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із матір`ю. Батько жодної участі у вихованні дітей не бере, належної уваги їхньому розвитку та потребам не приділяє та будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання не надає.
Позивачка самостійно та в повному обсязі забезпечує дітей усім необхідним для їх належного утримання, виховання та розвитку: забезпечує їх одягом, харчуванням, навчальним приладдям, медичною допомогою та іншими матеріальними й духовними потребами. Весь тягар відповідальності за виховання та утримання дітей покладено виключно на неї, без будь-якої участі чи підтримки з боку відповідача.
Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо утримання дітей та не бажає добровільно надавати кошти на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо.
При цьому відповідач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має та є матеріально забезпеченою особою.
Також, відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Розмір такої участі в разі спору визначається за рішенням суду 3 урахуванням обставин, що мають істотне значення
Так, старша дочка, ОСОБА_4 , на даний момент навчається в 11 класі, який є випускним, у зв`язку з чим, на матір покладається додаткове фінансове навантаження, пов`язане з організацією та забезпеченням випускного вечора для їхньої спільної дочки, що передбачає суттєві одноразові витрати.
Крім того, ОСОБА_4 висловила чітке бажання продовжити навчання у вищому навчальному закладі. З метою належної підготовки до вступу вона наполегливо працює над підвищенням рівня своїх знань та відвідує додаткові заняття, що вимагає відповідних фінансових витрат на оплату підготовчих курсів та навчальних матеріалів.
Молодша дочка, ОСОБА_3 також відвідує додаткові заняття, спрямовані на розвиток її здібностей та забезпечення належного рівня навчання.
Таким чином, утримання обох дітей пов`язане зі значними щомісячними витратами, що виходять за межі задоволення лише базових потреб і охоплюють також витрати на всебічний розвиток та освітню підготовку дітей. Зазначені обставини є додатковим підтвердженням обґрунтованості заявленого розміру аліментів у твердій грошовій.
У зв`язку із складним матеріальним становищем, позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання дітей від відповідача.
З огляду на викладене, просив стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки у твердій грошовій сумі на утримання: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 10 000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття.
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 27 травня 2026 року та відкладено на 30 червня 2026 року.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Коструб В.В. у судове засідання не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.
Відповідач  ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим до суду не з`явився, його представник – адвокат Онуфрій Д.В. подав заяву про розгляд справи за їх із відповідачем відсутності та про часткове визнання позову, а саме, про те, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей по 2 500 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття.
Згідно п. 2), п. 3) ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях та подавати заяви та клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. 
Із копій паспортів, свідоцтв про шлюб, народження, акта обстеження матеріально – побутових умов, складеного депутатом Солотвинської селищної ради № 51 від 17 березня 2026 року, довідки про фактичне місце проживання № 400 від 17.03.2026, виданої Центром надання адміністративних послуг Солотвинської селищної ради, копією рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2025 року відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із позивачкою, перебувають на повному її утриманні; батько ОСОБА_2 не проживає разом із сім`єю, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає; ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 24 вересня 2025 року; рішення набрало законної сили 30 жовтня 2025 року (а. с. 6-7, 17 – 18, 9 – 10, 12 – 13, 11, 14 - 16).
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. 
Згідно ст. 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 
За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дітей, відтак є підстави присудити кошти на їх утримання (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивачки.
Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2817 гривень;  дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
При призначенні розміру аліментів судом враховано те, що відповідач є особою працездатного віку, відтак має можливість працевлаштуватися, отримувати дохід та виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей, доказів, які б свідчили про незадовільний стан його здоров"я, а також докази про зміну сімейного стану та наявність на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні.
У той час вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі по 10 000 грн., щомісячно є завищеними та нею не доведено можливість їх сплати відповідачем саме у такому розмірі; в той же час часткове визнання позову відповідачем, а саме, його згода сплачувати аліменти на утримання дітей по 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину є заниженим та не співмірним з урахуванням витрат, необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку дітей. 
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
В той же час, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. 
Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3 700 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і її позов задоволено, судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягувати із ОСОБА_2 , уродженця селища Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 3 700 грн. щомісячно на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 03 квітня 2026 року і до досягнення ними повноліття.
У решті частині позову про стягнення аліментів у розмірі по 12 600 грн. щомісячно відмовити за недоведеністю позовних вимог. 
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 7 400 грн. допустити до негайного виконання.
Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 1 331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .
Представник позивачки: ОСОБА_7 ,  АДРЕСА_2 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Представник відповідача: ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 .
Повний текст судового рішення складено 06 липня 2026 року.

Суддя          Л.Р.Сас