Провадження № 2/470/287/26
Справа № 470/276/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
24 червня 2026 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Орлової С.Ф.,
за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника позивача - адвоката Грінченко І.В., секретаря судового засідання Ляшенко О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні 15 червня 2026 року в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Березнегуватської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Березнегуватська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, 
ВСТАНОВИВ:
31 березня 2026 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, яка підписана їхньою представницею Грінченко І.В., що діє на підставі ордера № 1182957 від 31 березня 2026 року. У позовній заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08 червня 2002 року.
Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вони є спадкоємцями першої черги за законом та прийняли спадщину. З метою оформлення права власності на спадкове майно ними виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок.
Звернувшись до Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області щодо оформлення спадкових прав на вказаний будинок, отримали роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на будинок.
Зазначений житловий будинок належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 1989 року, при цьому його вартість була повністю сплачена, що підтверджується архівною довідкою. Водночас за життя спадкодавець не здійснив державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.
У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів вони позбавлені можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати за ними право власності (по 1/3 частці за кожною) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .
Позивачі та їх представник - адвокат Грінченко І.В. (за договорами про надання правничої (адвокатської) допомоги від 27 березня 2026 року) в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на їх задоволенні наполягали.
Відповідач та третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явились, до суду направили заяви про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позовних вимог заперечень не висловили.
Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи та наявні у них докази суд доходить наступного. 
З матеріалів справи, а саме з копії виписки з протоколу № 9 зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Калініна від 04 серпня 1989 року убачається, що було постановлено продати житловий будинок по АДРЕСА_1 комбікормовому заводу для робочого ОСОБА_4 за 2575 рублів ( а.с.36). 
21 жовтня 1989 року між Березнегуватським комбікормовим заводом в особі його директора ОСОБА_5 і ОСОБА_4 було укладено у простій письмовій формі типовий договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями. За умовами розділу 1 зазначеного договору господарство продає, а працівник купує житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Купівля - продаж житлового будинку здійснюється на наступних умовах - працівник сплачує 50% балансової вартості житлового будинку. Виплата зазначеної суми здійснюється протягом 25 років щомісячно у розмірі не менше 1/12 від суми платежа, вказаного у зобов`язанні, починаючи з місяця наступного після реєстрації договору купівлі - продажу житлового будинку. Працівник який купив житловий будинок може достроково сплатити свій борг господарству, а також розрахуватися з ними повністю до настання кінцевого строку платежу. Відчуження житлового будинку може бути здійснено після зняття у встановленому порядку нотаріальної заборони ( а.с.30-32).
Відповідно до довідки виданої Березнегуватським міжколгоспним комбікормовим заводом ОСОБА_4 повністю сплатив вартість придбаного будинку за адресою АДРЕСА_1 в сумі 2575 рублів (а.с.33).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого 08 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Березнегуватського РУЮ ( а.с.26).
З копії спадкової справи №189/2025 зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 530 убачається, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його дружина ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які в силу ч.1 ст.529 ЦК УРСР є спадкоємцям першої черги за законом, та на час смерті проживали та були зареєстровані разом з померлим за адресою АДРЕСА_1 . У заяві про прийняття спадщини від 22.12.2025 року позивачі просили нотаріуса видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій він розташований ( а.с.86-91).
22 грудня 2025 року позивачам нотаріусом було роз`яснено про неможливість прийняття як правовстановлюючого документу на житловий будинок типового договору про купівлю - продаж житлового будинку від 21 жовтня 1989 року та рекомендовано звернутися до суду ( а.с.29).
При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
В силу ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Діями, що свідчать про прийняття спадщини визнається: якщо спадкоємець 1) фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. 
Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту № 18/5 від 14.06.1994 року (із змінами) яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. 
Відповідно до абзацу 4 пункту 17 вказаної Інструкції, якщо до складу спадкового майна входить житловий будинок та інше нерухоме майно, що підлягає реєстрації ( за винятком земельної ділянки), державний нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, довідку характеристику бюро технічно інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів.
В даній справі судом беззаперечно встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом майна, що залишилось після смерті їх чоловіка та батька ОСОБА_4 . 
Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачі вважали, що житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 увійшов до складу спадкового майна, а тому за ними слід визнати право власності на спірний житловий будинок у рівних частинах в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .
При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, в цій справі зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.
Відповідно до статті 224 ЦК УРСР за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За вимогами ст.227 ЦК УРСР договір купівлі - продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). 
Договір купівлі - продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів.
Крім цього, відповідно до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягали реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом затвердженим виконкомом місцевої ради депутатів трудящих.
Положеннями зазначеної інструкції також було визначено порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів та порядок реєстрації права власності на будинок, домоволодіння. 
Судом встановлено, що договір купівлі - продажу житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 було укладено між Березнегуватським комбікормовим заводом і фізичною особою ОСОБА_4 в простій письмовій формі, в нотаріальному порядку зазначений договір купівлі - продажу житлового будинку посвідчений не був, а отже він є нікчемним в силу положень ст.47 ЦК УРСР. 
При цьому посилання представника позивача, що зазначений договір слід вважати дійсним відповідно до положень ч.2 ст.47 ЦК УРСР є помилковими, оскільки Договір укладений 21 жовтня 1989 року між Березнегуватським комбікормовим заводом і ОСОБА_4 дійсним в судовому порядку не визнавався. Крім цього, і договір купівлі - продажу житлового будинку і безпосередньо житловий будинок не був зареєстрований у встановленому законом порядку, який був чинним на час укладення угоди. За даними архівної інвентарної справи наданої Комунальним підприємством Березнегуватське бюро технічної інвентаризації Березнегуватської селищної ради на житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 дані щодо власника та правовстановлюючі документи на зазначений житловий будинок відсутні та не видавалась.
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи наявні у справі докази як кожен окремо так і в їх сукупності суд доходить висновку, що ОСОБА_4 за життя не набув у порядку встановленому чинним на той час законодавством право власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , відповідно зазначений житловий будинок не увійшов до складу спадкового майна після смерті спадкодавця, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачами права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 . 
Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Березнегуватської селищної ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачі: ОСОБА_1 - адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 - адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

ОСОБА_2 - адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: Грінченко Інна Валеріївна - адреса здійснення адвокатської діяльності, індекс 56203, вул. Миру, буд. № 67 с-ще Березнегувате Баштанський район Миколаївська область.

Відповідач: Березнегуватська селищна рада - адреса місцезнаходження: індекс: 56203, Соборно- Миколаївська площа, 10 с-ще Березнегувате Баштанський район Миколаївська область, ЄДРПОУ 04375808.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Березнегуватська державна нотаріальна контора Миколаївської області - адреса місцезнаходження: індекс 56203, Соборно- Миколаївська площа, 10 с-ще Березнегувате Баштанський район Миколаївська область.

Суддя С. Ф. Орлова

Повне рішення суду складене 24 червня 2026 року.