П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/11993/25	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2025 року (суддя Тарасишина О.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 05.09.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду заяв та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

21.04.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 від 04.02.2025 року та 17.03.2025 року;
- зобов`язати Головне управління здійснити належний розгляд заяв від 04.02.2021 року та 17.03.2025 року ОСОБА_1 та надати відповідь з урахуванням висновків суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2025 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
На думку апелянта судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позовної заяви про невсебічний розгляд пенсійним органом його звернень, а саме надання формальної відповіді без глибокого аналізу суті звернення; ігнорування певних фактів або доказів, наданих заявником; прийняття рішення, яке не враховує всі обставини справи.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України (міліції) та отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Одеській області, яку призначено відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
04.02.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою через веб-портал Пенсійного фонду України, в якій просив: "Повідомити мене, чи маю я підстави та право, відповідно до вимог ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення”, постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 “Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення” перейти на пенсію за вислугу років незалежно від віку, замість теперішньої пенсії, яка мені призначена та виплачується на підставі п. "а" ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року".
28.02.2025 від ГУ ПФУ в Одеській області за № 5265-2931/Л-02/8-1500/25 надійшла відповідь, в якій було зазначено наступне: "Умови та порядок призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон) визначені Порядком, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення". Для визначення права на призначення пенсії надаються – трудова книжка для підтвердження стажу роботи; документи про підтвердження перебування в складі збірних команд України; посвідчення про наявність звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу. При цьому, документ про перебування в складі збірних команд надається Міністерством у справах сім`ї, молоді та спорту. За долученими до звернення документами визначити право на призначення пенсії за вислугу років немає можливості. Отже, для визначення права та доцільності переходу на пенсію за вислугу років відповідно до Закону Вам необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами наступних документів: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, документи про підтвердження перебування в складі збірних команд України, посвідчення про наявність звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу".
17.03.2025 ОСОБА_1 звернувся із повторною заявою, в якій вказав на недоліки у відповіді та запропонував ще раз розглянути особисто заяву, вивчити питання та: "Повідомити, чи маю право я - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перейти на пенсію за вислугу років незалежно від віку, відповідно до вимог п. "є" ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення”, з пенсії по інвалідності, яка встановлена та виплачується з 27.08.2015 року на підставі п. "а" ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року".
28.03.2025 від ГУ ПФУ в Одеській області за № 8207-7850/Л-02/8-1500/25 надійшов лист, у якому було зазначено наступне: "На Ваші повторні звернення до Урядового контактного центру повідомляємо. По суті порушеного питання, детальні та вичерпні роз`яснення надані Вам листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.02.2025 № 5265-2931/Л02/8-1500/25. Ще раз роз`яснюємо. Умови та порядок призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон) визначені Порядком, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення". Отже, для визначення права та доцільності переходу на пенсію за вислугу років відповідно до Закону Вам необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою, військовим квитком, дипломом про навчання, документами про підтвердження перебування в складі збірних команд України, посвідчення про наявність звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу".
Не погодившись зі змістом отриманих відповідей ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач об`єктивно та вчасно надав відповіді на заяви позивача відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних міркувань.
Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі – Закон №393/96-ВР).
Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (стаття 3 Закону №393/96-ВР).
Приписами частини першої статті 5 Закону №393/96-ВР закріплено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Частинами першою та третьою статті 15 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями (частина третя статті 7 Закону №393/96-ВР). 
Як убачається з матеріалів справи, позивач 04.02.2025 та повторно 17.03.2025 звертався до пенсійного органу із запитом, чи має він підстави та право перейти з одного виду пенсії на інший.
Його звернення належним чином були зареєстровані, своєчасно розглянуті та надано відповіді, що для визначення права на призначення пенсії заявнику необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами відповідних документів.
Ураховуючи, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, колегія суддів вважає, що пенсійний орган правомірно роз`яснив позивачу, що для прийняття органом, що призначає пенсію, обґрунтованого рішення, йому необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян з оригіналами наступних документів: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, документи про підтвердження перебування в складі збірних команд України, посвідчення про наявність звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу".
Такі дії пенсійного органу відповідають приписам розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 та частини третьої статті 7 Закону №393/96-ВР.
Ураховуючи, що розгляд звернень позивача здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, немає бездіяльності відповідача стосовно нерозгляду звернень позивача в межах цього публічно-правового спору.
Незгода позивача із суттю відповідей на звернення не спростовує того факту, що відповіді на звернення відповідають вимогам змісту поставлених питань у зверненнях.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову є вірним.
Підсумовуючи все викладене колегія суддів констатує, що зазначені в апеляційній скарзі позивача доводи є необґрунтованими та такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . З огляду на це відсутні підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає. 

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.6 ст.12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов