ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 р. 	Справа № 480/419/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2025, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 09.07.25 у справі № 480/419/25
за позовом Головного управління ДПС у Сумській області 
до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Сумській області (надалі також – позивач, ГУ ДПС у Сумській області) звернулося до адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просило стягнути з відповідача податковий борг з орендної плати з фізичних осіб загальною сумою 61227,46 грн, отримувач ГУК Сум.обл/СумськаМТГ/18010900 на р/рU458999980334149815000018540, код отримувача 37970404, банк отримувача Казначейство України (ЕАГІ), МФО банка одержувача 899998.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг з орендної плати з фізичних осіб загальною сумою 61227,46 грн, отримувач ГУК Сум.обл/СумськаМТГ/18010900 па р/рU458999980334149815000018540, код отримувача 37970404, банк отримувача Казначейство України (ЕАГІ), МФО банка одержувача 899998.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що відповідач зареєстрований та здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , і саме цю адресу відповідача зазначено позивачем і в позовній заяві, проте податкові вимоги направлені контролюючим органом за адресою: АДРЕСА_2 . З огляду на наведене вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки за даними ДРФО місце проживання ОСОБА_1 – АДРЕСА_2 . Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, розглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до розрахунку податкової заборгованості, сформованого на підставі ІКПП ITC “Податковий блок”, у відповідача наявний податковий борг на загальну суму 61227,46 грн, а саме: з орендної плати з фізичних осіб.
Так, податковими повідомленням-рішенням від 03.08.2023 за №59080270000073662 на суму 29852,49 грн (а.с.10) та №206318-2409-1819-UA59080270000073662 від 23.04.2024 на суму 31374,97 грн (а.с. 8) відповідачу нараховане податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023-2024 роки.
У зв`язку з несплатою позивачем податкових зобов`язань із орендної плати з фізичних осіб за 2023-2024 роки, визначених указаними податковими повідомленнями-рішеннями, контролюючим органом сформовано податкові вимоги форми “Ф” від 03.08.2023 за № 304320/2409/1819-UA59080270000073662 на суму 29852,49 грн (а.с. 10) та від 23.04.2024 за №206318-2409-1819-UA59080270000073662 на суму 31374,97 грн (а.с. 8) та надіслано на адресу відповідача.
З огляду на факт наявності вказаних сум заборгованості, які не сплачені відповідачем у добровільному порядку у строк, установлений законом, позивач звернувся до суду для вирішення питання про їх стягнення у судовому порядку.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався наявністю у відповідача непогашеної заборгованості, а також дотриманням податковим органом процедури, яка передує зверненню до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (пункт 87.11 статті 87 Податкового кодексу України).
Отже, законодавством установлено обов`язок контролюючого органу вчиняти дії щодо забезпечення стягнення з платника податків податкового боргу, в тому числі, шляхом звернення з відповідним позовом до суду.
Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 вказаного Кодексу визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).
Отже, нормами Податкового кодексу України встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
За змістом оскаржуваного судового рішення основною підставою для задоволення позовних вимог контролюючого органу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу слугувало те, що контролюючим органом дотримано процедуру, що передує зверненню до суду про стягнення податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення від 03.08.2023 за №59080270000073662 та №206318-2409-1819-UA59080270000073662 від 23.04.2024, а також податкові вимоги форми “Ф” від 03.08.2023 за № 304320/2409/1819-UA59080270000073662, від 23.04.2024 за №206318-2409-1819-UA59080270000073662 надсилались на податкову адресу відповідача та вважаються врученими платнику податків.
Водночас в апеляційній скарзі відповідач указує на недотримання, визначеної Податковим кодексом України процедури стягнення податкового боргу та вважає звернення позивача до суду з вимогами щодо стягнення відповідного боргу передчасним, оскільки відсутні належні докази направлення відповідачем податкових вимог на належну адресу позивача.
Так, відповідач указує, що він зареєстрований та здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , і саме цю адресу відповідача зазначено позивачем і в позовній заяві, проте податкову вимогу направлено контролюючим органом за адресою: АДРЕСА_2 .
Як вже зазначалось вище, стягнення коштів з платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.5 статті 42 Податкового кодексу України).
Наказом Міністерства доходів і зборів № 610 від 30.06.2017 затверджено Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 610), який визначає механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог контролюючими органами.
Розділ IV Порядку № 610 регулює надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків, зокрема, відповідно до абзацу першого пункту 6 податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
За матеріалами справи податкові повідомлення-рішення від 03.08.2023 за №59080270000073662, №206318-2409-1819-UA59080270000073662 від 23.04.2024, податкові вимоги форми “Ф” від 03.08.2023 за № 304320/2409/1819-UA59080270000073662, від 23.04.2024 за №206318-2409-1819-UA59080270000073662 надсилались на податкову адресу відповідача: АДРЕСА_2 .
Відповідач на підтвердження місця проживання та реєстрації підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 надав Витяг з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання з 30.11.2006 та Свідоцтво про державну реєстрацію відповідача за вказаною адресою, як фізичної особи – підприємця з 20.06.2001, свідоцтво платника єдиного податку від 01.01.2012.
Разом з цим, згідно з наданою позивачем до матеріалів справи довідкою від 25.12.2024 за № 1374/18-28-12-02-06 від 25.12.2024 на запит щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (ДРФО) про реєстраційні дані, місце проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_2 . Станом на 21.04.1998 місце проживання - АДРЕСА_2 , після 21.04.1998 зміни до ДРФО не вносились.
Колегія суддів зазначає, що згідно з п.70.1. ст. 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є:
громадянами України;
іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні;
іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.
До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація:
70.2.1. прізвище, ім`я та по батькові;
70.2.7. дата народження; 
70.2.8. місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство;
70.2.9.серія, номер свідоцтва про народження, паспорта ^аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий;
70.2.10.унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Про проведення державної реєстрації фізичної особи - платника податків у Державному реєстрі та внесення змін до даних, які містяться у Державному реєстрі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформує територіальний орган.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.
Розділом II вищевказаного Положення (Розділ II. Поняття реєстрації фізичних осіб) у Державному реєстрі передбачено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.
Відповідно до п. 5 Розділу III Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (Розділ III. Вимоги до документів, які подаються фізичними особами для проведення реєстрації, внесення змін, отримання картки платника податків або відомостей з Державного реєстру) до облікової картки вноситься така інформація:
прізвище, ім`я, по батькові (за наявності);
дата народження;
місце народження (країна, область, район, населений пункт);
місце проживання / місцеперебування;
громадянство;
для іноземців - податковий номер у країні громадянства (за наявності);
реквізити документа, що посвідчує особу (назва документа, серія та/або номер, дата видачі та уповноважений суб`єкт, що видав документ).
Відповідно до розділу VI вищевказаного Положення (Розділ VI. Подання інформації до Державного реєстру) фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.
Порядок подання заяви про зміну даних, які вносяться до облікової картки передбачений розділом IX зазначеного Положення.
Таким чином фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 131 відповідно).
Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.
Внесення змін до Державного реєстру та окремого реєстру Державного реєстру здійснюється протягом трьох робочих днів від дня подання фізичною особою заяви до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання).
Водночас відповідно до пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Однак відповідачем жодної інформації про зміну місця проживання чи про своє місцезнаходження податковому органу надано не було, і жодних змін у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків немає, що відповідачем не спростовано.
Як вже зазначалося, приписами п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі (ст. 45 Податкового кодексу України)
Верховний Суд у постанові від 14.07.2022 у справі № 120/479/21-а зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження (податковою адресою). У разі невиконання цього обов`язку платник не в праві посилатися на неотримання ним кореспонденції, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.
Також колегія суддів зазначає, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №360/4692/19.
Згідно з ст. 4. Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Реєстр та майнові права інтелектуальної власності що створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.
Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.
Пунктом 2 розділу І Положенням про реєстрацію фізичних осіб у державному реєстрі фізичних осіб - платників податків визначено, що Державний реєстр фізичних осіб створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язувані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючим органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи.
Податкова адреса фізичної особи - місце проживання, за яким таку особу взято на облік як платника податку. Відповідно до податкового законодавства податкова адреса може бути лише одна. Відомості про податкову адресу знаходяться в обліковій картці платника податків.
Відтак відповідач помилково посилається на інформацію про місце проживання за даними Єдиного державного демографічного реєстру, оскільки для цілей оподаткування використовується інформація з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, де зміни з вини відповідача не були внесені, а позивач не наділений повноваженнями встановлювати в інший спосіб місце проживання останнього.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що податкові повідомлення-рішення від 03.08.2023 за №59080270000073662, №206318-2409-1819-UA59080270000073662 від 23.04.2024, податкові вимоги форми “Ф” від 03.08.2023 за № 304320/2409/1819-UA59080270000073662, від 23.04.2024 за №206318-2409-1819- НОМЕР_1 є узгодженими в порядку ст. 59 ПК України, оскільки направлені за податковою адресою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Доказів оскарження вказаних рішень до матеріалів справи не надано, а судом не встановлено.
Також відповідачем не надано до матеріалів справи доказів того, що податковий борг у період з дати формування податкових вимог по дату звернення ГУ ДПС у Сумській області з позовом про стягнення податкового боргу до суду зменшувався до нуля.
На час розгляду справи за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у сумі 61227,46 грн, що останнім не спростовано.
Отже, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є обґрунтованим і законним.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що посилання відповідача на необґрунтованість нарахованої суми податкових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб податковими повідомленнями-рішеннями не може бути взято до уваги під час розгляду цієї справи, предметом якої є стягнення податкового боргу. Такі доводи можуть бути враховані судом під час оскарження податкових повідомлень - рішень у встановленому порядку.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
З огляду на положення статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 у справі № 480/419/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц