Справа № 463/1749/26
Провадження № 2/463/1248/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді:  Стрепка Н.Л.,
з участю секретаря судового засідання:  Онишкевича О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид-10» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид-10» заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 червня 2024 року по 1 листопада 2025 року в розмірі 10865,33 грн., а також судових витрат, в тому числі витрати на правову допомогу в орієнтовному розмірі 7 000 грн. При цьому просив відстрочити йому сплату судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі враховуючи матеріальний стан та відкрити провадження у даній справі.
Позов мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири та мешканцем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також є членом ОСББ «Краєвид-10». Стверджує, що ОСОБА_1 не виконує свої обов`язки як член ОСББ «Краєвид-10», а саме не оплачує внески як член такого, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10865,33 грн. зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 червня 2024 року по 1 листопада 2025 року. Посилається на положення Закону України «Про об`єднання співласників багатоквартирного будинку» щодо виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників та вказує, що загальними зборами співвласників ОСББ «Краєвид-10», які відбулись 28 травня 2024 року був встановлений розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а саме з 1 червня 2024 року - 10,26 грн. за квадратний метр. Загальними зборами співвласників ОСББ «Краєвид-10», які відбулись 10 липня 2025 року був встановлений розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 1 вересня 2025 року — 11,56 грн. за квадратний метр. Відтак стверджує, що на Загальних зборах ОСББ було затверджено вартість комунальних послуг на утримання будинку для мешканців та що у визначений тариф входить повне обслуговування будинку. Враховуючи те, що боржник є власником квартири у будинку який перебуває на балансі ОСББ вважає, що відповідач зобов`язана виконувати обов`язки як власник квартири і оплачувати вартість комунальних послуг. Окрім того щодо розміру судових витрат вказує, що позивач уклав договір про правову допомогу з адвокатом Винниченком М.П. та на виконання вказаного договору адвокатом було надано позивачеві ряд послуг: вивчення та аналіз матеріалів справи (2000 грн.), готування позовної заяви, підготовка документів для подачі до суду (2000 грн.), ведення справ у суді; а також буде оплачуватись витрачений час адвокатом на судові засідання з розрахунку 3000 грн. вартість супроводу у судовому провадженні включаючи судові засідання, інформування по справі. Очікувана орієнтовна вартість судових витрат на правову допомогу - 7000 грн.
Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова в електронній формі через систему «Електронний суд» 25 лютого 2026 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України 27 лютого 2026 року отримано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідача ОСОБА_1 . 
Ухвалою суду від 27 лютого 2026 року в задоволенні клопотання ОСББ «Краєвид-10» про відстрочення сплати судового збору відмовлено, позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю такого вимогам ч.ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України та повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали, а саме: представити суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 2662,4 грн., додати до позовної заяви доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст. 43 ЦПК України, а саме у паперовій формі листом з описом вкладення.
Вказаною ухвалою судом також було встановлено, що позов підсудний Личаківському районному суду м. Львова відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, оскільки нерухоме майно, з приводу якого виник позов (адреса, за якою надавались житлово-комунальні послуги), знаходиться на території Личаківського району м. Львова.
13 березня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Винниченка М.П., який діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 12 березня 2026 року, про усунення недоліків, якою на виконання вказаної вище ухвали надано платіжну інструкцію про сплату судового збору та докази надсилання відповідачу копій поданих до суду документів листом з описом вкладення.
Ухвалою суду від 17 березня 2026 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами. При цьому даною ухвалою сторонам було встановлено строк для подання заяв по суті.
Копію вказаної вище ухвали того ж дня - 17 березня 2026 року було скеровано сторонам для відома, 19 березня 2026 року копію ухвали було доставлено в електронний кабінет позивача, а 30 березня 2026 року поштове відправлення, що скеровувалось відповідачу, повернулось до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
У зв`язку з наведеним з метою дотримання прав відповідача 3 квітня 2026 року копію ухвали про відкриття провадження було повторно скеровано відповідачу для відома, 15 квітня 2026 року дане поштове відправлення також повернулось до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Водночас, 6 квітня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача адвоката Шаповал О.В., яка діє на підставі ордеру серії ВС №1450666 від 5 березня 2026 року, про ознайомлення з матеріалами справ в електронному вигляді, у зв`язку з чим того ж дня представнику відповідача було надано доступ до матеріалів справи в електронній формі та копії таких було отримано нею в електронний кабінет 7 квітня 2026 року.
21 квітня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача Шаповал О.В. на позовну заяву, згідно з яким просить поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, прийняти поданий відзив та долучити його до матеріалів справи; відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Вказує, що відповідач не погоджується з поданим позовом у повному обсязі та вважає його таким, що поданий без належного доказового підґрунтя, з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права. Зокрема звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні протоколи загальних зборів чи будь-який інший документ, який би підтверджував, що відповідні рішення були прийняті у спосіб, передбачений законом та статутом ОСББ. Вважає, що саме по собі посилання позивача на факт проведення зборів не може вважатися доказом у розумінні статей 76–81 ЦПК України. Звертає увагу на те, що позивач, як в позовній заяві так і в жодній із письмових вимог, не зазначає номер рішення чи іншого документу (напр.: протоколу, тощо), яким належним чином оформленого такі дії, що призвели до збільшення тарифу ОСББ. Як наслідок, цього документу не долучено позивачем ні до жодної вимоги про сплату заборгованості, ні при поданні позовної заяви. 
Також звертає увагу на те, що позивачем не надано статуту ОСББ, який є базовим документом, що регулює порядок скликання та проведення загальних зборів, порядок прийняття рішень, а також порядок доведення таких рішень до відома співвласників. Вказує, що твердження позивача про встановлення розмір внесків загальними зборами співвласників ОСББ «Краєвид-10» 28 травня 2024 року та 10 липня 2025 року не підтверджені належними доказами. Стверджує, що на момент виникнення спірних правовідносин діє статут ОСББ у редакції 2016 року, який прямо регламентує порядок прийняття рішень загальними зборами та доведення їх до відома співвласників, з врахуванням положень якого сам по собі факт прийняття рішення (навіть у разі його існування) не створює правових наслідків для співвласника без належного доведення такого рішення до його відома у спосіб, передбачений статутом. При цьому стверджує, що відповідачу не було вручено жодного рішення загальних зборів, вона не отримувала жодних повідомлень про встановлення розміру внесків, а також не була повідомлена про результати голосування. Звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного доказу того, що такі рішення були направлені відповідачу рекомендованим листом, вручалися особисто або доводилися іншим належним способом. Вважає, що відсутність таких доказів свідчить про порушення позивачем вимог статуту щодо порядку доведення рішень до відома співвласників, що у свою чергу виключає можливість покладення на відповідача обов`язку зі сплати внесків у заявленому розмірі. Таким чином, оскільки позивач не довів факту належного повідомлення відповідача про прийняття рішень щодо встановлення розміру внесків, а також не надав доказів дотримання процедури їх прийняття, вважає що вимоги позову є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Звертає увагу суду на те, що відповідач є співвласником квартири у багатоквартирному будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності, а відтак відповідно до статті 382 Цивільного кодексу України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є співвласником спільного майна будинку, зокрема його конструктивних елементів, включаючи дах та інші елементи загального користування. Вказує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» відповідачем за власний рахунок були здійснені роботи, спрямовані на збереження та утримання спільного майна будинку, а саме: перекриття даху над квартирами та заміна вікна у місці загального користування. Перелік фактично виконаних робіт включав закупівлю будівельних матеріалів (зокрема бітумних матеріалів, клею, розчинників, допоміжних матеріалів), проведення ремонтних робіт по перекриттю даху, а також встановлення нового вікна (склопакет розміром 1550,1200) у сходовому приміщенні. Загальна вартість зазначених робіт, підтверджена відповідними документами, становить понад 22772 грн., з яких до відшкодування визначено 17982,53 грн, що суттєво перевищує як суму заявленої позивачем заборгованості, так і суму нарахованих внесків. Вважає, що відповідач фактично виконала обов`язки, які покладені на ОСББ щодо належного утримання спільного майна, причому зробила це за власний рахунок, в інтересах усіх співвласників будинку, а ОСББ всупереч ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» фактично не виконало своїх функцій, що змусило відповідача самостійно здійснити необхідні ремонтні роботи. Стверджує, що відповідач неодноразово зверталася до ОСББ з вимогами або відшкодувати понесені витрати, або здійснити перерахунок внесків шляхом звільнення її від їх сплати на відповідний період. Таке питання, відповідно до законодавства, повинно вирішуватися виключно загальними зборами співвласників, однак позивачем воно фактично проігноровано, що на думку відповідача свідчить про недобросовісну поведінку останнього. З огляду на викладене стверджує, що у даному випадку має місце ситуація, коли відповідач понесла значні витрати на утримання спільного майна, які повинні були нести всі співвласники або ОСББ, тоді як позивач одночасно намагається стягнути з неї внески за ті самі роботи, які фактично виконані не ним, а відповідачем, покладення на відповідача обов`язку сплачувати внески за утримання будинку за той період, коли вона фактично власним коштом забезпечила виконання відповідних робіт, призведе до подвійної оплати та безпідставного збагачення позивача. Таким чином вважає, що враховуючи те, що відповідач фактично виконала обов`язки щодо утримання спільного майна будинку за власний рахунок, а понесені нею витрати перевищують суму заявленої заборгованості, відсутні правові підстави для стягнення з неї будь-яких додаткових платежів на користь позивача.
Також наголошує, що позивач не обґрунтував причин неподання всіх необхідних доказів разом із позовною заявою, така поведінка на її думку свідчить про неналежну підготовку позову та спробу перекласти обов`язок доказування на відповідача.
Щодо заявлених орієнтовних витрат на правничу допомогу представником позивача зазначає, що заявлені орієнтовні витрати представником позивача в сумі 7000 грн. є неспівмірними із складністю даної справи, орієнтовного часу її розгляду судом (в рамках строків передбачених спрощеним провадженням), ймовірного часу, витраченого представником позивача та малозначністю даної справи.
Ухвалою суду від 27 квітня 2026 року клопотання представника відповідача Шаповал О.В. про поновлення строку для подання відзиву задоволено, поновлено представнику відповідача строк для подання відзиву на позов ОСББ «Краєвид-10» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, прийнято поданий відзив та долучено такий до матеріалів справи.
Копію вказаної вище ухвали було скеровано сторонам для відома, зокрема 28 квітня 2026 року копію ухвали було доставлено в електронний кабінет позивача, станом на 18 травня 2026 року таким відповіді на відзив не подано.
З врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд даної справи по суті розпочався 17 квітня 2026 року. З наведеного вище вбачається, що учасники справи повідомлені про розгляд такої належним чином, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали, відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву, позивач відповіді на відзив до суду не подав, строк для подання такої сплив. При цьому згідно з ч. 1 ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відтак суд згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у такій матеріалами.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Судом встановлено, що відповідач  ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також є членом ОСББ «Краєвид-10», що визнається сторонами в заявах по суті справи, а відтак згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України дані факти не підлягають доказуванню.
Як вбачається з розділу І статуту ОСББ «Краєвид-10», затвердженого установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 в редакції від 15 червня 2016 року, копію якого надано стороною відповідача (а.с. 38-32), дане об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку  АДРЕСА_3 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». 
Згідно з п. 3 розділу ІІ статуту одним з завдань ОСББ є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами. 
Відповідно до п. 2 розділу ІІІ статуту вищим органом управління є загальні збори згідно з абз. 6 пункту 3 такого до виключної компетенції загальних зборів належить зокрема визначення порядку сплати, переліку та розміру внесків та платежів співвласників
При цьому згідно з п. 11 розділу ІІІ визначено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до цього статуту, є обов?язковим для всіх співвласників.
Разом з тим абз. 4 даного пункту визначено, що рішення з питань, передбачених зокрема абзацом шостим пункту 3 розділу III цього статуту надаються співвласникам під розписку або направляються поштою (рекомендованим листом) ініціатором загальних зборів (правлінням або ініціативною групою).
Згідно з п. 2 розділу IV сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов?язковою для всіх співвласників. При цьому відповідно до п. 2 розділу V статуту співвласник зобов`язаний зокрема своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі.
Водночас, абзацом 4 п. 2 розділу IV статуту встановлено, що загальні збори об?єднання можуть прийняти рішення про списання боргів співвласників у разі виконання ними робіт, необхідних для утримання спільного майна, на суму боргу.
Згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правовідносини, що виникли між сторонами окрім наведених вище положень статуту об`єднання регулюються також Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Так згідно з ст. 1 даного Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна;
співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. 
При цьому згідно з ч. 5 ст. 10 Закону рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
А абзацом 7 ч. 9 ст. 10 Закону встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Відповідно до ст. 15 Закону співвласник зобов`язаний в тому числі: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням.
Статтею 16 Закону визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання зокрема встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, а також здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.
При цьому ст. 21 Закону встановлено, що порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення.
Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання (ч. 6 даної статті Закону).
Аналогічно ч. 3 ст. 23 Закону визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
При цьому ч. 4 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.
З долучених копій вимог про сплату заборгованості вбачається, що 26 серпня 2025 року, 8 листопада 2025 року та 16 січня 2026 року позивачем було скеровано відповідачу вимоги про сплату заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, зокрема в вимозі за 16 січня 2026 року – за період з 1 червня 2024 року по 1 листопада 2025 року в розмірі 10865,33 грн. У даних вимогах позивач посилається на те, що загальними зборами співвласників ОСББ «Краєвид-10», які відбулись 28 травня 2024 року, був встановлений розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 1 червня 2024 року - 10,26 грн. за квадратний метр, а також що загальними зборами співвласників ОСББ «Краєвид-10», які відбулись 10 липня 2025 року, був встановлений розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 1 вересня 2025 року - 11,56 грн. за квадратний метр. Окрім того до зазначених вимог долучено акти звірки взаємних розрахунків за відповідні періоди, підписані ОСББ «Краєвид-10», в особі голови правління Очкусь Ю.М., та власником приміщення за адресою АДРЕСА_4 (о/р НОМЕР_1 ), в особі ОСОБА_1 , в яких зазначено, що такі складено щодо стану взаємних розрахунків за даними обліку.
Разом з тим, копій вказаних рішень загальних зборів до матеріалів справи не долучено, як і не долучено доказів направлення відповідачу таких рішень в вказаному вище порядку, визначеному абз. п. 11 розділу ІІІ статуту ОСББ «Краєвид-10».
Також, хоч позивач просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, деталізованого розрахунку такої заборгованості до матеріалів позову не долучено, вказані вище акти звірки не місять детальних відомостей за що здійснювались нарахування та за якими тарифами, в таких наявні лише записи про «нарахування за утримання будинку», а не щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території. 
При цьому згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг та відтак стягнення таких здійснюється в відмінному порядку від стягнення заборгованості з внесків на утримання будинку та прибудинкової території співвласника ОСББ.
З врахуванням наведеного вище у суду відсутня можливість перевірити правильність і правомірність здійснених позивачем нарахувань внесків на утримання будинку та прибудинкової територіївідповідачу за період з 1 червня 2024 року по 1 листопада 2025 року та перевірити обґрунтованість боргу, який просить стягнути позивач.
Окрім того, сторона відповідача в поданому відзиві посилається на те, що відповідачем за власний кошт було здійснено перекриття даху над квартирами та заміна вікна у місці загального користування будинку, який обслуговує ОСББ «Краєвид-10», та що у зв`язку з цим вона неодноразово зверталася до ОСББ з вимогами відшкодувати понесені витрати або здійснити перерахунок внесків шляхом звільнення її від їх сплати на відповідний період. На підтвердження вказаних обставин долучено копію рахунку на оплату №139/1 від 4 листопада 2022 року щодо придбання ОСОБА_2 вікна та квитанції щодо придбання 1, 2 та 4 липня 2022 року ряду будівельних матеріалів, в тому числі бітумних матеріалів, клею, розчинників, допоміжних матеріалів. 
Суд позбавлений можливості встановити чи дійсно вказані витрати були здійснені відповідачем з метою належного утримання спільного майна співвласників будинкуза адресою:  АДРЕСА_2 , разом з тим долучена позивачем вимога про сплату заборгованості від 26 серпня 2025 року містить виконаний відповідачем ОСОБА_1 рукописний напис про те, що керівництво ОСББ заборгувало за ремонт (перекриття даху, встановлення вікна в загальному коридорі) 22700 грн. Позивачем спростування вказаних обставин не наведено, зокрема не надано доказів того, що відповідачу в порядку, визначеному абзацом 4 п. 2 розділу IV статуту ОСББ, було відмовлено загальними зборами об?єднання в списанні її боргу за виконання нею робіт, необхідних для утримання спільного майна.
Верховний Суд у своїй постанові від 10 січня 2024 року у справі №910/268/23 зазначив, що стандарт доказування вірогідності доказів підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач і відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньої кількості доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу (постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №923/875/19, від 16 липня 2021 року у справі №916/2620/20, від 16 вересня 2021 року у справі №910/12930/18).
Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню у такий спосіб, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги вагоміших доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі №917/2101/17, від 31 березня 2021 року у справі №923/875/19, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19)
При цьому Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20).
Зважаючи на досліджені обставини суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у відповідача заборгованості перед ним зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 червня 2024 року по 1 листопада 2025 року, та відтак порушення прав позивача та наявності у нього права на звернення до суду з даним позовом, а відтак позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Ухвалюючи рішення у справі у відповідності до статті 141 ЦПК України суд повинен також вирішити питання судових витрат. Оскільки суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову, а тому судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 223, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», суд, -

ухвалив:

в задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид-10» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. 
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид-10», місцезнаходження: 79038, м. Львів, вул. Китайська, 10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40602892.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Стрепко Н.Л.