Справа № 481/748/26 
Провадж.№ 1-кп/481/106/2026 
В И Р О К
іменем України

05.06.2026 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 12026153270000039 від 11.05.2026 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг, Миколаївської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
УСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , 10.05.2026, близько 17:30 год., перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме біля приміщення літньої кухні, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник в ході словесного конфлікту, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, несподівано для ОСОБА_4 взяв останнього обома руками за плечі та штовхнув на землю. Продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 стоячи над останнім коли він перебував в положенні лежачи на землі, ОСОБА_3 наніс правою ногою не менше 4 ударів в область обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі та саден на шиї, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додана заява обвинуваченого ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання своєї вини, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана в присутності захисника.
У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (ч.2 ст.87 КПК України).
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та його заяву, в якій він зазначає про беззаперечне визнання своєї винуватості, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами і згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, який не є наслідком будь-якого примусу, так як заява складена в присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, що підлягають доказуванню та мають значення для кримінального провадження, які сумніву у своїй об`єктивності не викликають та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального проступку є повністю доведеною за результатами спрощеного провадження.
За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу положень ст. 92 КПК України у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).
Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України не встановлено.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Згідно з вимогами, визначеними ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до кримінальних проступків, раніше не судимий, який на момент вчинення кримінального правопорушення не проходив військову службу, офіційно не працевлаштований, посередньо характеризується за місцем проживання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, обставини, що пом`якшують покарання.
З урахуванням викладеного, за сукупності наведених вище обставин, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді штрафу в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.125 КК України, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ст..100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ – флеш носій, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 , залишити для зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381 та ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя