Справа №-613/2408/25  Провадження №-3/613/52/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року       м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Харченка С.М., за участю секретаря Мізяк М.О., захисника – адвоката Третьякова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали, що надійшли від Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, особи з інвалідністю ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,-
за ч.1 ст.130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 22 листопада 2025 року о 14 год. 31 хв. в м. Богодухів, по вул. Індустріальна, 10 керував автомобілем Volkswagen bora д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу ДРАГЕР на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП Богодухівська ЦРЛ відмовився під відеозапис із застосуванням технічного засобу відеозапису нагрудної BodyCam4 та в присутності двох свідків. 
Вказаними вище діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав. Пояснив, що 22 листопада 2025 року він разом з сином повертався з риболовлі, їх зупинили працівник поліції та повідомив, що відчуває в нього запах алкоголю, при свідках пропонував пройти медичне освідування, на що він відмовився. Чи пропонувалось пройти освідування у найближчому медичному закладі він не пам`ятає. Уточнив, що 21 листопада він вживав алкогольне пиво, після цього алкогольних напоїв не вживав. Зазначив, що від керування автомобілем його відсторонено не було, та по приїзду в м.Суми він пройшов освідування.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Третьяков С.М. в судовому засіданні вважав недоведеним склад адміністативного правопорушення, таким, що не відповідає обставинам справи, подане ним клопотання про закриття адміністративного провадження підтримав.
Захисник - адвокат Третьяков С.М. подав до суду клопотання про закриття адміністративного провадження за яким просив провадження у справі №613/2408/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Мотивував ти, що при з`ясуванні обставин справи і складанні адмін.протоколу ЕПР1 №520551 від 22.11.2025р. – працівниками поліції не проводилось встановлення даних про особу ОСОБА_1 , що призвело до неповного з`ясування всіх обставин справи, в частині даних про інвалідність ОСОБА_1 від поранень на війні, в наслідок чого він втратив одне око та має порушення мови і кординацію рухів/пересування, що має суттєве значення для розгляду справи і розуміння всіх обставин справи. ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи. В період з 2022р. по травень 2025р. – був військовослужбовцем ЗУ України і за період служби 25.09.2022р.; 24.09.2023р. та 05.05.2024р. - отримав численні поранення в наслідок яких втратив ліве око, зниження слуху та порушення координації, в наслідок чого був виключений із складу ЗС України. 22.11.2025р. ОСОБА_1 пересувався автомобілем разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_2 2018р.н. (7років) з яким були на рибалці, і планував потрапити у м.Суми в світлий час доби, щоб передати його дружині, а самому прямувати на чергування у мобільну групу ППО Миколаїської СТГ Білопільського району Сумської області – а відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння через безпідставне звинувачення у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, що викликало сильне хвилювання у ОСОБА_1 від таких дій поліцейських ОСОБА_1 негайно по приїзду у м.Суми самостійно звернувся до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», (надалі – КНП СОР «ОКМЦСНЗ») і за результатами освідування в лікарняній установі (висновок №3906 від 22.11.2025р. об 17год.45хв.) було встановлено повну відсутність стану сп`яніння у громадянина ОСОБА_1 .
Доказом відсутності алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 – є той факт, що поліцейські, які «були впевнені» у перебуванні ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння» та з урахування того, що в автомобілі знаходиться малолітня дитина (7років) – після складання адмін..протоколу, не відсторонили ОСОБА_1 від керування автомобілем, це при тому що у п.2.9. а ПДР України прямо встановлена заборона керування автомобілем водієм що перебуває у стані алкогольного сп`яніння - - - а дозволили «п`яному» водію рух автомобілем із малолітньою дитиною в салоні авто –.
Наявний рапорт ст.лейтенанта поліції Григоряна Д.Г. щодо пояснення причин невжиття до ОСОБА_1 відсторонення від керування автомобілем – взагалі не витримує жодної логічної критики і вказує на відсутність сп`яніння у ОСОБА_1 : «…… оскільки даний транспортний засіб суттєво не перешкоджав дорожньому руху, не створював загрозу безпеці руху, не розміщувався в місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю». Інспектор поліції в рапорті веде мову не про водія, а про транспортний засіб, чи навпаки – вважає водія транспортним засобом – це вказує на неналежність і недопустимість такого доказу по цій справі і доводить необгрунтованість складання оскаржуваного адмін..протоколу у відношенні ОСОБА_1 .
Невжиття поліцейськими заходів по відстороненню «п`яного» ОСОБА_1 від керування автомобілем - взагалі перекреслює сенс складеного поліцейськими адмін..протоколу та робить його неналежним доказом, що в подальшому знайшло своє підтвердження у висновку КНП СОР «ОКМЦСНЗ» №3906 від 22.11.2025р, де при наявності необхідного спеціалізованого лікарняного обладнання і препаратів було встановлено повну відсутність стану сп`яніння у    ОСОБА_1 та підтвердило мотивацію таких дій з боку поліцейських (це статистичні показники в роботі).
Самостійне звернення ОСОБА_1 після складання адмін..протоколу до КНП СОР «ОКМЦСНЗ» – підтвердило відсутність стану сп`яніння у ОСОБА_1 згідно висновку №3906 від 22.11.2025р – а тому підозри поліцейських та відсутність вжиття дій по відстороненню ОСОБА_1 від керування автомобілем – вказують на відсутність як події так і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Враховуючи те, що чинним законодавством України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на правоохоронний орган - вважає, що поліцейськими не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваного адмін.протоколу та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю.
Таким чином, на думку захисника, наявні у справі матеріали - не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 а. ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Вина ОСОБА_1 в скоєнні вказаного вище адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії ЕПР №1 №520551 від 22 листопада 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно змісту яких вони були присутні під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , під час якого останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я КНП "Богодухівська ЦРЛ", але ОСОБА_1 в їх присутності відмовився, при цьому мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів; Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.11.2025 року відповідно до змісту якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, від проходження на стан алкогольного сп`яніння відмовився; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за змістом якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками у ОСОБА_1 , а саме:сильний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (при цьому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння про що свідчить викладене ним – «відмовляюсь» та особистий підпис, посилань останнього на незгоду з виявленими ознаками вказаний акт не містить). 
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника, ступінь його вини, ступінь суспільної небезпеки, те, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх здоров`ю та життю, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, також, те, що ОСОБА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у відношенні останнього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Вказане захисником в клопотанні про закриття адміністративного провадження, суд розцінює як спосіб захисту та спробу уникнення особою, відносно якої складено протокол, відповідальності, оскільки зазначене ним спростовується наявними матеріалами. 
На спростування доводів сторони захисту слід зазначити, що посилання на інвалідність особи,відносно якої складено протокол, не позбавляло можливості встановлення працівником поліції, як уповноваженої на те особи, наявності у нього декількох ознак алкогольного сп`яніння. Надану стороною захисту копію висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.. №3906 від 25.11.2025 року, суд не приймає до уваги як доказ на спростування вказаного в протоколі, оскільки за змістом цього висновку його складено більше ніж через дві години після зупинки т/з, та вказане в ньому про відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не спростовує факту їх наявності безпосередньо після зупинки т/з працівником поліції на місці події. Також слід зазначити, що в порушення положень Інструкції
про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд ОСОБА_1 не було проведено в найближчому закладі охорони здоров`я та не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення працівником поліції підстав для проведення огляду, що не може свідчити про забезпечення достовірності результатів його огляду, вказаних в наданому стороною захисту висновку. 
Посилання захисником на невжиття заходів щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем не спростовує наявності ознак алкогольного сп`яніння у останнього, його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тим самим порушення п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого «водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…».
Під час розгляду справи судом ні ОСОБА_1 , ні його захисник не надали переконливих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі.
Отже доводи, наведені ОСОБА_1 та його захисником в судовому засіданні та в клопотанні, є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Суд вважає неможливим посилання на переглянутий в судовому засіданні відеозапис події, наданий працівниками поліції, як на один із доказів вчинення вказаного в протоколі порушення, оскільки після його відтворення в залі судових засідань, в кінці квітня цього року внаслідок влучання в приміщення Богодухівського районного суду БПЛА типу «Молнія» було пошкоджено приймальню та кабінет головуючого по справі, внаслідок чого було виявлено пошкодження деяких документів, дисків з відеозаписами, в тому числі диска з відеозаписом по даному матеріалу. На даний час вказаний диск не відтворюється. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи при цьому, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю ІІ групи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. З огляду на викладене ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи.
Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ст. 130 ч.1, ст. ст. 268, 283, 284 п. 1, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та застосувати у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя