ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6767/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Юрко І.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року в адміністративній справі №280/6767/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.07.2025 № 084150005525 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи в колгоспі з 20.06.1984 по 04.11.2001, згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.06.1984;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, з 20.05.2024.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено частково, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 084150005525 від 04.07.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи в колгоспі з 20.06.1984 по 04.11.2001, згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.06.1984, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 26.06.2025 з урахуванням зазначених періодів;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив;
- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі ім. Свердлова з 20.06.1984 по 04.11.2001, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений і вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві. Враховуючи викладене, апелянт вважає прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії правомірним.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
26.06.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 04.07.2025 № 084150005525, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
В рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 26 років 03 місяці 10 днів. За доданими до страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі ім. Свердлова з 20.06.1984 по 04.11.2001, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений і вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві.
Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що у матеріалах справи наявний первинний документ - трудова книжка колгоспника, яка містить усі необхідні дані для підтвердження стажу, спростовуючи необхідність надання додаткової довідки. Отже, записи розділу «Трудова участь у суспільному господарстві» трудової книжки колгоспника в повному обсязі містять інформацію про встановлені річні мінімуми та відпрацьовані трудодні. Враховуючи, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу спірні періоди роботи, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.07.2025 № 084150005525 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 , позивач з 20.06.1984 по 04.11.2001 був членом колгоспу «Імені Свердлова» Михайлівського району Запорізької області.
Як правильно встановив суд першої інстанції, трудова книжка колгоспника у розділі «Трудова участь у громадському господарстві» містить вичерпні відомості про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі (кількість вироблених трудоднів). Ці записи свідчать про таке:
за 1984 рік вироблено 142 трудодні при встановленому мінімумі 142;
за 1985 рік вироблено 296 трудоднів при встановленому мінімумі 250;
за 1986 рік вироблено 295 трудоднів при встановленому мінімумі 250;
за 1987 рік вироблено 294 трудодні при встановленому мінімумі 250;
за 1988 рік вироблено 273 трудодні при встановленому мінімумі 250;
за 1989 рік вироблено 285 трудоднів при встановленому мінімумі 250;
за 1990 рік вироблено 284 трудодні при встановленому мінімумі 250;
за 1991 рік вироблено 280 трудоднів при встановленому мінімумі 250;
за 1992 рік вироблено 277 трудоднів при встановленому мінімумі 270;
за 1993 рік вироблено 302 трудодні при встановленому мінімумі 270;
за 1994 рік вироблено 309 трудоднів при встановленому мінімумі 270;
за 1995 рік вироблено 296 трудоднів при встановленому мінімумі 270;
за 1996 рік вироблено 303 трудодні при встановленому мінімумі 270;
за 1997 рік вироблено 307 трудоднів при встановленому мінімумі 270;
за 1998 рік вироблено 305 трудоднів при встановленому мінімумі 270;
за 1999 рік вироблено 286 трудоднів при встановленому мінімумі 270;
за 2000 рік вироблено 250 трудоднів при встановленому мінімумі 286;
за 2001 рік вироблено 122 трудодні при встановленому мінімумі 286.
В матеріалах справи наявний первинний документ - трудова книжка колгоспника, яка містить усі необхідні дані для підтвердження стажу, спростовуючи необхідність надання додаткової довідки.
Отже, записи розділу «Трудова участь у суспільному господарстві» трудової книжки колгоспника в повному обсязі містять інформацію про встановлені річні мінімуми та відпрацьовані трудодні.
Порядок внесення до трудових книжок колгоспників відомостей про працівника та про виконувану ним роботу закріплений в Основних положеннях про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310. Відповідні норми містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.
Згідно п. 6 Основних положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 13 Основний положень).
Правління колгоспів вживає заходів для суворого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, зміцнення кадрів працівників, що здійснюють ведення трудових книжок, підготовленими до цієї роботи людьми, забезпечують належне зберігання архівних документів, що відносяться до трудової діяльності колгоспників (п. 14 Основних положень).
Отже, обов`язок по здійсненню записів у трудовій книжці покладено на керівників підприємств, власників або уповноважені ним органи, а не на працівника, відтак, відповідальність за правильність вчиненого запису, так само, як і тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, не можуть бути перекладені на працівника.
Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Якщо записи у трудовій книжці містять всю необхідну інформацію для визначення періоду роботи у колгоспі, то незначні недоліки при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відтак, період трудової діяльності позивача з 20.06.1984 по 04.11.2001 в колгоспі «Імені Свердлова» Михайлівського району Запорізької області підтверджені належним чином, а саме трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_3 .
Враховуючи, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу спірні періоди роботи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.07.2025 № 084150005525 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Як наслідок судом першої інстанції правильно зараховано спірний період роботи позивача до страхового стажу та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 26.06.2025 з урахуванням зазначених періодів
Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Інші доводи суду першої інстанції не покладені в основу незгоди з рішенням суду першої інстанції, що викладені в апеляційній скарзі, а тому суд апеляційної інстанції не надає їм правову оцінку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року в адміністративній справі №280/6767/25 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року в адміністративній справі №280/6767/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 
суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко