ЄУН 193/293/26 
Провадження № 3/193/112/26 

П О С Т А Н О В А
іменем України
11 травня 2026 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кравченко Н.О., за участі: секретаря судового засідання Ратушної В.В., прокурора Блажка В.А., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Остапенка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно:
ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Полянська Гута, Перечинського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді голови Софіївської селищної ради, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
13.03.2026 на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 206 від 27.02.2026 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, в якому вказано, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді голови Софіївської селищної ради, будучи згідно п.п. «б» п.1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», а також відповідно до примітки ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, у порушення вимог ч. 4 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно 31.03.2025 року поза межами десятиденного строку повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які настали 29.01.2025 року – з моменту придбання майна, а саме частини житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_2 , загальною вартістю 480000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
В судовому засіданні прокурор підтримав обставини, викладені у протоколі № 206 від 27.02.2026 року, вважав , що в даній справі не підлягає застосуванню положення ст. 22 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, пояснив, що умислу на приховування майна у нього не було. 03.02.2025 року він подав декларацію зі свого домашнього комп`ютера, але не звернув уваги на відсутність повідомлення про те, що подання успішне. Вважав, що так сталося з причин великого навантаження під час військового стану та необхідності забезпечення громади електроенергією, водою та інше у зимовий період. Також пояснив, що він її заповнив 31.03.2025 року, до виявлення порушення, тобто період порушення склав з 08.02.2025 по 31.03.2025 року. Розуміє, що порушив обов`язок щодо подання вчасно інформації про суттєві зміни у майновому стані, щиро розкаявся. Сам факт невчасного подання не заперечує.
Захисником 26.04.2026 року подано клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.22 КУпАП за малозначністю. Клопотання обґрунтовано тим, що у підпорядкуванні селищного голови знаходиться велике господарство, яке потребує безпосередньої участі голови. Також зазначив, що на той період відбувалося постійне відключення електроенергії, води. Вважав, що матеріали справи не містять даних , які б вказували на наявність умислу на неподання даних про суттєві зміни у майновому стані. Наголосив, що наслідки діяння, виражені в невчасному подані даної декларації, в даному випадку не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам осіб.
Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Суддя, вислухавши думку прокурора, захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до Глави 21 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Суддею встановлено, що згідно Рішення першого пленарного засідання І сесії Софіївської селищної ради Відповідно до рішення першого пленарного засідання І сесії Софіївської селищної ради VIII скликання № 1-1/VIII від 18.11.2020 оголошено результати виборів селищного голови Софіївської селищної ради VIII скликання, яким обрано ОСОБА_1 . В цей же день на підставі цього рішення він, склавши присягу, вступив на посаду. Також відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Софіївському селищному голові ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг в межах 4 категорії посадових осіб місцевого самоврядування. 
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом. 
Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1, ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. 
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. 
Пунктом першим статті 18 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" передбачено, що депутат місцевих рад зобов`язаний додержуватися Конституції та Законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.
Таким чином, Софіївський селищний голова ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону за вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Частиною четвертою ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства. 
Положення частини четвертої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 51-3 цього Закону. 
Відповідно до Переліку посад з високим та підвищеним рівнем корупційних ризиків, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 249/23 від 06.11.2023 до цієї категорії між іншим віднесені посади міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів. 
Таким чином на Софіївського селищного голову ОСОБА_1 розповсюджуються додаткові заходи фінансового контролю у вигляді повідомлень про суттєві зміни у майновому стані. 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.
Тому, сума отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року станом на 1 січня 2025 року складає 151 400 гривень. 
Встановлено, що ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 , 29.01.2025 за договором купівлі-продажу НТО 610037, придбали в рівних частинах по частці житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу сторін продаж було вчинено за 480000 грн. 
Частиною 1 статті 334 ЦК передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Як передбачено ч. 4 ст. 334 ЦК лише права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Державна реєстрація права власності за гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 на вищезазначений житловий будинок була здійснена в той же день, а отже 29.01.2025 ОСОБА_1 набув право власності на нерухоме майно.
Таким чином у Софіївського селищного голови ОСОБА_1 29.01.2025 виник обов`язок щодо подання повідомлення про суттєві зміни в 10-ти денний термін, тобто до 08.02.2025 включно.
Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (http://public.nazk.gov.ua ), встановлено, що ОСОБА_1 повідомив про суттєві зміни у майновому стані лише 31.03.2025 в 13 год. 46 хв., тобто за межами 10-ти денного терміну передбаченого Законом. 
Загалом за час здійснення діяльності, пов`язаної з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до призупинення декларування у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, ОСОБА_1 подав 10 декларацій, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та одне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, не враховуючи того, про яке йдеться в зазначеному протоколі, що безумовно свідчить про його обізнаність з роботою у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та вимогами Закону щодо заходів фінансового контролю.
Враховуючи вищевикладене, Софіївський селищний голова ОСОБА_1 , будучи згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», а також відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення за цією статтею, у порушення вимог ч. 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно 31.03.2025 поза межами десятиденного строку повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які настали 29.01.2025 з моменту придбання майна, а саме:  частці житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 480 000 грн. 
Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 31.03.2025, тобто день несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.
Місцем вчинення правопорушення ОСОБА_1 , враховуючи його відмову від надання пояснень з цього приводу слід вважати місце виконання ним повноважень посадової особи місцевого самоврядування, тобто адміністративна будівля Софіївської селищної ради за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Софіївка, бул. Шевченка, б. 19, оскільки обов`язок повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у нього виник у зв`язку з виконанням службових повноважень селищного голови.
Датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП, слід вважати дату складання зазначеного протоколу з огляду на наступне.
Дослідивши докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та прокурора, а також відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєні даного правопорушення та необхідність накладення на нього стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. 
Під час розгляду справи стороною захисту не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати винуватость ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 та його захисника на відсутність у нього умислу на приховування змін у майновому стані, а також на відсутність суспільно небезпечних наслідків його дій як на підставу для закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставним, оскільки вказане адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини, а зазначені ним обставини не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку виконання вимог Закону України стосовно своєчасного подання декларації про зміну майнового стану від 29.01.2025 року.
Під поважними причинами пропуску строку слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.
Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларацій у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні. Переліковані питання, які вирішувались задля забезпечення громади не можуть бути прийняті судом як підставу для визначення поважності причин пропуску строку подання відповідної декларації, враховуючи, що це є посадовими обов`язками особи, як голови селищної ради. 
Будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», є обізнаним щодо обов`язку, порядку, строку подачі декларації про зміни майнового стану та зобов`язаний вжити всіх заходів для своєчасного подання такої декларації. Встановлені антикорупційним законодавством строки подання відповідних декларацій є цілком достатніми для виконання таких вимог закону.
Беручи до уваги викладене, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за ознаками несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.
Доводи захисника Остапенка О.М. про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч2 ст.172-6 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення, є необґрунтованими.
Так, згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю скоєного правопорушення, передбачене ст.22 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.
Відповідно до абзацу 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства.
Корупція спотворює моральний стан будь-якого суспільства; порушує соціально-економічні права бідних та незахищених прошарків суспільства; підриває демократію; руйнує верховенство права, яке є основою кожного цивілізованого суспільства; затримує розвиток; та позбавляє суспільство, і зокрема, бідних, переваг вільного та відкритого змагання (Лімська декларація від 11.09.1997, прийнята на VIII Міжнародній конференції по боротьбі з корупцією, Ліма, Перу, 7-11 вересня 1997 року).
Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абз.5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікованої Законом України № 252-V від 18.10.2006, що набрала чинності 01.03.2010).
Абзацом 2, 4 преамбули до Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003 року, ратифікованої Законом України № 251-V від 18.10.2006, що набрала чинності 01.03.2010 року встановлено, що корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права.
Статтею 5 Конвенції ООН проти корупції, ратифікованої Україною Законом №251-V від 18.10.2006 року,передбачено, що кожна Держава-учасниця, згідно з основоположними принципами своєї правової системи, розробляє й здійснює або проводить ефективну скоординовану політику протидії корупції, яка сприяє участі суспільства і яка відображає принципи правопорядку, належного управління державними справами й державним майном, чесності й непідкупності, прозорості й відповідальності (п.1). Кожна Держава-учасниця прагне періодично проводити оцінку відповідних правових інструментів й адміністративних заходів з метою визначення їхньої адекватності з точки зору запобігання корупції та боротьби з нею (ч.3).
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Тобто, при розгляді справи встановлюється саме малозначність вчиненого адміністративного правопорушення (діяння). Особою не зазначено підстав визнання скоєного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією малозначним.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, у даному конкретному випадку адміністративне правопорушення не може бути визнано малозначним, у зв`язку з чим підстави для застосування до ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП відсутні.
Порушень норм КУпАП під час складання протоколів суддею не встановлено.
Враховуючи особу винної, її майновий стан, ступінь вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, відсутність відомостей, що негативно характеризують її особу, суддя вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для її виправлення буде застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, тобто в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно із ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде складати 665,60 грн. із розрахунку (3328*0,2).
На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл../ ОТГ с. Софіївка/ 21081100, розрахунковий рахунок UA878999980313000106000004501, код ЄДРПОУ одержувача 37988155, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач: ГУК у м. Києві/ м.Київ/ 22030106, розрахунковий рахунок UA908999980313111256000026001, код ЄДРПОУ одержувача 37993783, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.
Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Повний текст постанови складений 13.05.2026.
Суддя Н.О.Кравченко