ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/40117/25 Суддя (судді) першої інстанції: Вісьтак М.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» до Київської міської ради, треті особи: Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та нечинним окремих положень рішення, 
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської міської ради з вимогою (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):
- визнати протиправним та нечинним рішення Київської міської ради від 14 червня 2007 року № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни м. Києва» в частині території земельних ділянок 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка) у Солом`янському районі м. Києва.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року суд зобов`язано Київську міську раду опублікувати оголошення про оскарження рішення Київської міської ради від 14 червня 2007 року № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни м. Києва» в частині території земельних ділянок 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка) у Солом`янському районі м. Києва, у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.
26 вересня 2025 року опубліковано оголошення про відкриття провадження у цій справі у друкованому виданні Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Хрещатик» № 16 (38).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2025 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення прийнято в порушення Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про планування і забудову територій», Закону України «Про основи містобудування», ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також, на думку позивача, в порушення його інтересів.
Позивач зазначив, що рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 311 від 03.06.1991р. «Про відведення земельної ділянки Територіальному міжгосподарчому об`єднанню (ТМО) Московського району .Києва для будівництва житлового кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова в Московському районі» вирішено відвести Територіальному міжгосподарчому об`єднанню (ТМО) Московського району м. Києва земельну ділянку, площею близько 48,3 га для будівництва житлового кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова в Московському районі.
ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» є правонаступником Територіального міжгосподарчого об`єднання Московського району м. Києва, забудовником житлового кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова в Московському районі, що виділені для зазначених цілей. Так, Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 311 від 03.06.1991, власник групової котельні, побудованої у складі вказаного житлового кварталу, мав законні очікування на подальшу можливість використовувати земельні ділянки 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003 за призначенням, встановленим Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 311 від 03.06.1991р., а отже віднесення Рішенням Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» території указаних земельних ділянок за функціональним призначенням переважно до комунально-складських територій, а не до території житлової багатоквартирної забудови є протиправним.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та нечинним Рішення Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» в частині території земельних ділянок 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка) у Солом`янському районі м. Києва. Зобов`язано Київську міську раду невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт відповідно до вимог статті 265 Кодексу адміністративного судочинства У країни.
Не погоджуючись із рішенням суду, 20 лютого 2026 року третя особа Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить: рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 320/40117/25 скасувати повністю; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДИНГ» до Київської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457 «Про затвердження детального плану територій мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» в частині територій земельних ділянок 8000000000:72:278:001, 8000000000:72:278:002, 8000000000:72:278:003; стягнути на користь Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) судові витрати за подання апеляційної скарги.
Скарга Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) мотивована тим, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню повністю, оскільки судом першої інстанції: неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права. Оскаржуване рішення є таким, що прийняте з дотриманням вимог частини другої статті 19 Конституції України тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Апелянт - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вказав на те, що прийняття рішення про розробку та затвердження детальних планів території у межах міста Києва нормами законодавства, чинного на момент прийняття оскаржуваного рішення, віднесено до виключної компетенції Київської міської ради, на яку покладено обов`язок реалізації планування території на місцевому рівні. Судом повністю залишено поза увагою доводи відповідача та надані на підтвердження цих доводів докази з приводу того, що згідно з матеріалами Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804 земельні ділянки за функціональним призначенням належали переважно до території комунально-складської та частково до території сільськогосподарської. Таким чином, положення ДПТ відповідають визначеному в Генеральному плані функціональному призначенню земельних ділянок. Зазначені обставини та норми законодавства підтверджують законність оскаржуваного рішення. Рішення, яким передано земельні ділянки в оренду відповідача натепер є законним, в судовому порядку не оскаржувалось та його дія не зупинялась. Судом залишено поза увагою, що віднесення земельних ділянок за цільовим призначенням до земель підприємств іншої промисловості, для завершення будівництва виробничої бази і подальшої експлуатації визначено: у витягах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 436415669, 436414177, 436415145; договорах оренди земельної ділянки та рішеннях і договорах про поновлення договорів оренди земельних ділянок. Офіційною та достовірною є інформація відображена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі що стосується цільового призначення земельних ділянок, як земель підприємств іншої промисловості, для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації.
Апелянт - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зазначив про те, що земельні ділянки передані позивачу на праві оренди для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації, так в позовній заяві як і в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не наведено та не обґрунтовано яким чином порушено право оренди та в чому полягала вказане порушення. У рішення суду взагалі не зазначено, які саме права позивача та ким не визнані, оспорювані чи порушені.
Надалі, третя особа ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою від 2 березня 2026 року та просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 320/40117/25 скасувати повністю; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДИНГ» до Київської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457 «Про затвердження детального плану територій мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» в частині територій земельних ділянок 8000000000:72:278:001, 8000000000:72:278:002, 8000000000:72:278:003.
Свою скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що рішення є не обґрунтованим та незаконним, а відтак, таким, яке підлягає скасуванню. Суддя (чисто випадково) не звернула увагу на те, що в 2005 році право постійного користування позивача було переоформлене на право оренди – за волевиявлення і бажання самого позивача. Київська міська рада не нав`язувала ТОВ «Ліко-холдинг» переоформлення права постійного користування на оренду. Навпаки - з клопотанням про оформлення договору оренди до Київської міської ради звернулось саме ТОВ «Ліко холдинг». Був поданий відповідний проект договору оренди. Тобто, якщо у 1991 році у позивача і були очікування здійснити на спірних земельних ділянках житлову забудову то станом на 2005 рік, плани, бажання і очікування самого позивача змінились – і сам позивач, за власного бажання і волевиявлення захотів мати в оренді спірні земельні ділянки – саме для завершення будівництва виробничої бази (можливо позивач мав якісь плани розгорнути тут якусь виробничу базу). Доказом цього є той факт, що позивач ТОВ «Ліко-холдинг» підписавши договори оренди - погодився на таке цільове призначення, регулярно підписував договори про поновлення договору оренди і ніколи, жодного разу – не оскаржував рішення Київради і укладені договори оренди в судах та навіть – не звертався до Київської міської ради з клопотаннями про зміну цільового призначення цієї землі – на землі житлової та громадської забудови. Вказане, однозначно свідчить про те, що якщо у позивача і були в 1991 році якісь плани і очікування на житлову забудову спірних земельних ділянок то в 2005 році ці плани і очікування змінились – і за власного бажання та волевиявлення самого позивача - в договорах оренди цільове призначення було визначено, для завершення будівництва виробничої бази. Ще раз – Київрада не нав`язувала позивачу такий договір оренди – укладення такого договору оренди відповідало бажанню і очікуванню позивача, станом на 2005 рік. Більш того, таке бажання і очікування було у позивача ще навіть у 2024 році – коли договір оренди поновлювався останній раз. То у мене питання – якщо бажання, волевиявлення, мрія і очікування позивача, щодо спірних земельних ділянок, починаючи принаймні з 2005 року – було завершити будівництво виробничої бази то як Київська рада могла затвердити функціональне призначення в 2007 році інше – ніж те, яке сильно і потужно бажав позивач з 2005 року (завершити будівництво виробничої бази). Тобто, визначення у оскаржуваному детальному плані території функціонального призначення спірних земельних ділянок – якраз відповідало мріям, бажанням і очікуванням позивача, які в нього були щодо забудови цієї території, принаймні з 2005 року (тобто, як мінімум за 2 роки до прийняття оскаржуваного Детального плану території). Одна і та ж сама земля не може перебувати у користуванні одночасно на двох різних видах права – одночасно і на праві постійного користування і одночасно на праві оренди – це нонсенс, такого бути не може. Таким чином, у зв`язку з визнання Київрадою рішення Виконкому Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 311 від 03.06.1991 року таким, що втратило чинність та у зв`язку з укладенням договору оренди – право постійного користування, яке існувало раніше припинилось, а відповідно, у зв`язку з втратою права користування землею – втратили чинність всі дозволи на будівництво, видані раніше (і знову таки нагадуємо – все це відбулось ще до затвердження спірного Детального плану території). У зв`язку з цим, позивач в 2012 році отримав нові містобудівні умови та обмеження – на нове проєктування і отримання нового дозволу, цим сам позивач визнав, що старі дозволи, на які він посилається, як на підставу позову втратили чинність ще до прийняття Київрадою оскаржуваного ним Детального плану території. З усього цього випливає однозначний висновок, що всі рішення і дозволи, на які позивач посилається як на підстави позову – втратиили чинність, ще до затвердження Київрадою оскаржуваного позивачем Детального плану території. А відтак, Детальний план території, затверджений в 2007 році – не може суперечити рішенню і дозволам, які втратили чинність задовго до цього - ще в 2005 році. І лише в другій половині 2025 року – уже після останнього поновлення договорів оренди в 2024 році, якісь комерційні плани позивача знову змінились – він уже передумав будувати виробничу базу – і захотів збудувати тут житловий комплекс. Але той факт, що у позивач «сім п`ятниць на тижні» і регулярно міняються бізнес плани щодо земельних ділянок – не є підставою для скасування Детального плану території, який на час його прийняття в 2007 році – відповідав тодішнім очікуванням позивача). А то виходить, що якщо у позивача через день будуть мінятись бізнес плани щодо спірних ділянок – то що – через день треба міняти Детальні плани території (як то говориться – любой капріз….). Інших «доказів» незаконності оскаржуваного Детального плану території суд більше не навів. Та їх і не може бути, адже головним фундаментальним доказом протиправності функціональних призначень територій, визначених Детальними планами територій – є їх не відповідність Генеральному плану населеного пункту. Адже, хоча функціональне призначення встановлюється Детальними планами територій – воно не може суперечити використанню території встановленому Генеральним планом міста. Знову таки (напевно через велику завантаженість) суддя забулася дослідити і дати правову оцінку цій обставині, хоча на ній наполягали відповідач і треті особи. Ну як Київська міська рада могла встановити функціональне призначення території, для спірних земельних ділянок – всуперечи Генеральному плану? Ну як? І що Київська міська рада мала на це право? Серйозно? Тобто, судом повністю залишено поза увагою доводи відповідача та надані на підтвердження цих доводів докази з приводу того, що згідно з матеріалами чинного Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804 земельні ділянки за функціональним призначенням належали переважно до території комунально-складської та частково до території сільськогосподарської. Таким чином, положення ДПТ відповідають визначеному в Генеральному плані функціональному призначенню земельних ділянок. Якщо у позивача в 1991 році і були очікування щодо житлового будівництва на спірній території, то станом на 2005 рік – за власного бажання і волевиявлення позивача ці плани і очікування змінились. Київрада не нав`язувала їм договори оренди з цільовим призначенням – «для завершення будівництва виробничої бази» - це була воля, бажання, а відтак і очікування самого позивача. Тому, приймаючи оскаржувані рішення Київрада не порушила ні права позивача ні закон. Відтак, ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим та незаконним, а відтак таким, що підлягає відхиленню.
9 березня 2026 року від третьої особи ОСОБА_1 надійшли доповнення до апеляційної скарги, за змістом яких вказує наступне:
«У грудні 2025 року я звернувся до Київської міської державної адміністрації (КМДА) та Департаменту земельних ресурсів КМДА з інформаційним запитом (мій вихідний № 181) в якому просив надати інформацію, щодо спірних земельних ділянок, а також просив надати мені можливість ознайомитись з матеріалами кадастрових справ, щодо цих земельних ділянок, для того, щоб як колись казали – «пріпасть к істочнікам», тобто ознайомитись з першоджерелами (документами) – коли хто які на чиє прохання що там оформляв. Як я і очікував, виявлені (першоджерела» (копії звернень ТОВ «Ліко Холдинг» підтверджують зазначену мною ще в апеляції обставину, що це не Київрада ініціювала та нав`язувала позивачу переоформлення спірних земельних ділянок з права постійного користування на право оренди і саме з цільовим призначенням – «Для завершення будівництва виробничої бази». Позивач ТОВ «Ліко холдинг» у 2005 році звернувся до Київської міської ради і буквально молив, просив шановного ОСОБА_3 надати їм в оренду спірні земельні ділянки – саме для завершення будівництва виробничої бази – і ні для чого іншого. Злі язики в Київраді казали мені, що навіть погрожували ОСОБА_4 , що якщо він не передасть їм спірні земельні ділянки саме – для завершення будівництва виробничої бази (а не житлового будівництва) то вони будуть робити шановному Леоніду Михайловичу ай я яй! Таким чином, висновки суду першої інстанції, що Київська міська рада надавши в 2005 році Позивачу спірні земельні ділянки саме для завершення будівництва виробничої бази (а не житлового будівництва) – гнусно надругалась над правомірними очікуваннями позивача збудувати тут житло – не відповідають дійсності, так як – якщо у позивача в 1991 році і були плани будувати тут житло (що сумнівно) то в 2005 році ці плани і очікування позивача змінились і в 2005 році позивач сам вимагав (категорічєски вимагав) надати йому спірні ділянки – саме для завершення будівництва виробничої бази. Вказане підтверджується копіями клопотань ТОВ «Ліко-холдинг» до Київської міської ради, в яких вони просили надати їм спірну землю в оренду – і саме для завершення будівництва виробничої бази – і ні для якого іншого. Будь яких доказів того, що станом на 2007 рік – на час прийняття Київрадою оскаржуваного ДПТ очікування позивача знову змінились – немає. Таким чином приймаючи 14.06.2007 р. рішення № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва», Київрада затвердила функціональне призначення спірних земельних ділянок як переважно промзони – не тільки прийняла його у відповідності з Генеральним планом Києва, але і жодним чином, не порушила бажання, рожеві мрії, бізнес плани та очікування позивача – актуальні на час прийняття оскаржуваного рішення Київради № 796/1457 від 14.06.2007 р. Більш того, з того часу позивач неодноразово звертався до Київської міської ради з клопотаннями про поновлення договорів оренди спірних земельних ділянок і (звертаю увагу суду, що завжди – включно до 2024 року (останнього поновлення договору оренди) просив поновити договір оренди – для завершення будівництва виробничої бази. Відтак, слід розуміти, що бізнес плани позивача, щодо забудови спірних земельних ділянок саме об`єктами житлового будівництва, скоріш за все виникли після 2024 року. Звичайно, якщо в 2007 році затверджений Київрадою Детальний план території відповідав і Генплану і цільовому призначенню землі – та актуальним на той час планам і очікуванням Позивача, то тепер поміняти функціональне призначення можна лише – шляхом прийняття нового Детального плану території – через Київську міську раду. Але це дорого (депутати їсти хочуть і їх багато – 120), тому позивач вирішив піти дешевшим шляхом – збрехати суду, що Київрада всупереч його бажанням і очікуванням (ай я яй, яка безсовісна) в 2005 встановила не те цільове призначення, яке хотів позивач – а відтак в 2007 році Київрада затвердивши Детальний план території – грубо надругалась над планами позивача здійснити на цій території житлове будівництво. Хоча, документи свідчать про зовсім інше – станом на 2005-2007 роки, актуальними бажаннями і очікуваннями позивача – було завершити на цій території будівництво виробничої бази і нічого іншого. Таким чином, протягом усього розгляду справи у суді 1 інстанції позивач весь час вводив суд в оману і надавав суду недостовірну інформацію – щоб через рішення суду змінити функціональне призначення спірних земельних ділянок – і не витрачатись на прокорм 120 голодних депутатів Київської міської ради. Враховуючи вищезазначене, вважаю, що суд 1 інстанції, задовольняючи позов, під впливом обману з боку позивача, прийняв хибне, необґрунтоване рішення, а відтак, воно підлягає скасуванню, а позов відхиленню».
Також, 9 березня 2026 року до суду надійшла апеляційна скарга третьої особи ОСОБА_2 , у якій останній просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 y справі № 320/40117/25 скасувати повністю; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДИНГ» до Київської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457 «Про затвердження детального плану територій мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» в частині територій земельних ділянок 8000000000:72:278:001, 8000000000:72:278:002, 8000000000:72:278:003.
Свою скаргу ОСОБА_2 мотивує тим, що рішення є не обґрунтованим та незаконним, а відтак, таким, яке підлягає скасуванню. Судом повністю залишено поза увагою доводи відповідача та надані на підтвердження цих доводів докази з приводу того, що згідно з матеріалами чинного Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804 земельні ділянки за функціональним призначенням належали переважно до території комунально-складської та частково до території сільськогосподарської. Таким чином, положення ДПТ відповідають визначеному в Генеральному плані функціональному призначенню земельних ділянок. Якщо у позивача в 1991 році і були очікування щодо житлового будівництва на спірній території, то станом на 2005 рік - за власного бажання і волевиявлення позивача ці плани і очікування змінились. Київрада не нав`язувала їм договори оренди з цільовим призначенням - «для завершення будівництва виробничої бази» - це була воля, бажання, а відтак і очікування самого позивача. Тому, приймаючи оскаржувані рішення Київрада не порушила ні права позивача ні його очікування ні закон. Відтак, ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим та незаконним, а відтак таким, що підлягає відхиленню.
24 березня 2026 року ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
24 березня 2026 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід колегії суддів.
31 березня 2026 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу та просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026р. у справі №320/40117/25 залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Позивач зазначив про те, що звернувся за захистом щодо відновлення законності при вирішенні питання щодо планування забудови та розвитку території на місцевому рівні та протиправного віднесення оскаржуваним нормативно-правовим актом належних йому на праві оренди земельних ділянок до певного функціонального призначення, а не з метою захисту права користування земельними ділянками, оскільки із даного питання спір відсутній. Таким чином, ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме вимога про визнання протиправним та нечинним Рішення Київської міської ради від 14.06.2007р. №796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» в частині території земельних ділянок 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка, 34) у Солом`янському районі м. Києва. ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» як правонаступник ТМО Московського району м. Києва, забудовник житлового кварталу в комплексі з об?єктами культурнопобутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова в Московському районі, що виділено для зазначених цілей Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №311 від 03.06.1991р., власник групової котельні, побудованої у складі вказаного житлового кварталу, мало законні очікування на подальшу можливість використовувати земельні ділянки 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003 за призначенням, встановленим Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №311 від 03.06.1991р., а отже віднесення Рішенням Київської міської ради від 14.06.2007р. №796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» території земельних ділянок за функціональним призначенням переважно до комунально-складських територій, а не до території житлової багатоквартирної забудови є протиправним.
Також позивач посилається на те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності рішення в оскаржуваній частині. Київським окружним адміністративним судом правильно встановлено обставини справи №320/40117/25 та ухвалено судове рішення від 02.02.2026р. з додержанням норм матеріального і процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для його зміни чи скасування.
Позивач повідомив, що ним в подальшому буде подано до матеріалів справи висновок судового експерта. Неможливість подачі зазначеного висновку на сьогодні пояснюється тим, що наразі експертне дослідження триває.
1 квітня 2026 року ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
8 квітня 2026 року ОСОБА_1 подав додаткові пояснення та просив невідкладно вирішити питання щодо відкриття (чи не відкриття) провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 320/40117/25 про що винести відповідну ухвалу, яку надіслати засобами електронного суду.
2 червня 2026 року ОСОБА_1 подав клопотання про трансляцію судового засідання.
3 червня 2026 року ОСОБА_1 подав додаткові письмові пояснення.
Ухвалами колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026, від 13.03.2026, від 19.03.2026 та від 07.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.06.2026 о 11:30 год.
Ухвалою колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Ключковича В.Ю., Беспалова О.О. та Вівдиченко Т.Р. визнано необґрунтованою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача: Ключковича В.Ю., суддів Беспалова О.О. та Вівдиченко Т.Р. у справі № 320/40117/25 відмовлено.
Протокольною ухвалою колегії суддів від 03.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про трансляцію судового засідання.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України у апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.
Відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 2-814/10 від 20 вересня 2024 року, перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції відповідає принципу інстанційності судової системи та забезпечує виконання головного завдання «арреllatio» – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є наданням новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.
Відповідно до фактичних обставин справи, рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 311 від 03.06.1991 «Про відведення земельної ділянки Територіальному міжгосподарчому об`єднанню / (ТМО) Московського району м. Києва для будівництва житлового кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова в Московському районі» вирішено відвести Територіальному міжгосподарчому об`єднанню (ТМО) Московського району м. Києва, правонаступником якого є позивач, земельну ділянку, площею близько 48,3 га для будівництва житлового кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова в Московському районі.
На підставі вказаного рішення, Територіальному міжгосподарчому об`єднанню (ТМО) Московського району м. Києва було видано Державний акт на право постійного користування землею площею 42,5711 га для будівництва житлового кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова від 22.06.1994, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 22 (79-4-00002). 
Відповідно до Плану зовнішніх меж землекористування, у постійне користування, зокрема, передано земельну ділянку загальною площею 6,3705 га у Залізничному районі, що на сьогодні зареєстровано у складі трьох земельних ділянок з кадастровими номерами: 8000000000:72:278:0001 площею 2,3076га, 8000000000:72:278:0002, площею 0,9626га, 8000000000:72:278:0003 площею 3,1187 га.
12.09.1991 Управлінням Державного архітектурно- будівельного контролю міста Києва Територіальному міжгосподарчому об`єднанню Московського району м. Києва видано Дозвіл № 187-Мос на будівництво житлового кварталу по вул. Ломоносова, І черга, дія якого продовжувалась до 31.12.2000.
28.03.2001 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Товариству з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» видано Дозвіл на виконання будівельних робіт № 784-Мс/Б з продовження будівництва (2-ї) черги житлового масиву Ломоносова за адресою: Ломоносова у колишньому Московському районі м. Києва.
Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №1225 від 06.09.2004 «Про присвоєння поштової адреси об`єкту (групова котельня з теплотрасою до житлового масиву Ломоносова, 2-га черга будівництва) вул. Онуфрія Трутенка, 34» присвоєно новозбудованому об`єкту (групова котельня з теплотрасою до житлового масиву Ломоносова, 2-га черга будівництва) поштову адресу вул. Онуфрія Трутенка, 34.
18.10.2004 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано ТОВ «ІМО «ЛКО-ХОЛДІНГ» Свідоцтво на право власності на нежилий будинок - групова котельня площею 1432 кв. м, розташований за адресою: вул. Трутенка Онуфрія №34 (літера А) та який відповідно до реєстраційного напису вказаний нежилий будинок зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 106-71 за № 6690-н 03.12.2004.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 436415669 від 22.07.2025 об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1786050080000 - нежилий будинок - групова котельня (літера А), загальною площею 1432,9 кв. м за адресою: м. Київ. вулиця Максимовича Михайла (Голосіївський р-н), 6.34 розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:278:0003.
Рішенням Київської міської ради від 14 липня 2005 року № 752/3327 «Про передачу земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів рекреаційного, побутового і громадського призначення; для будівництва житлового комплексу з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення у Голосіївському районі м. Києва та для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації на вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва» відповідно до ст. ст. 59, 93, 124 та п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України Київською міською радою вирішено передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ», за умови виконання пункту 2 цього рішення, земельні ділянки загальною площею 27,20 га за рахунок частини земель, відведених відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 03.06.1991 № 311 «Про відведення земельної ділянки територіальному міжгосподарському об`єднанню /ТМО/ Московського району для будівництва жилого кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова в Московському районі», право користування якою посвідчено державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 22.06.1994 № 79-4-00002.
Зокрема, підпунктом в) пункту 1 вирішено передати земельні ділянки загальною площею 5,43 га в довгострокову оренду на 25 років для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації на вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва (ділянка 9 - 3,12 га, ділянка 10 - 2,31 га); ділянку 11 площею 0,96 га (в межах червоних ліній) в короткострокову оренду на 5 років для завершення будівництва виробничої бази на вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва.
В подальшому, здійснено державну реєстрацію зазначених трьох земельних ділянок з кадастровими номерами: 8000000000:72:278:0003 площею 3,1187 га, 8000000000:72:278:0001 площею 2,3076 га, 8000000000:72:278:0002, площею 0,9626га, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 436415669, № 436414177, № 436415145 від 22.07.2025 відповідно.
Між Київською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки від 23.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.3, зареєстрований в реєстрі за номером 128, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2006 за № 72-6-00352, згідно п. п. 1.1., 2.1. якого Орендодавець на підставі Рішення Київської міської ради від 14.07.2005 за № 752/3327 за Актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м .Києва; площа 23076 кв. м; цільове призначення - для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації; кадастровий номер - 8000000000:72:278:0001 строком на 25 років.
Між Київською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки від 23.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.3, зареєстрований в реєстрі за номером 129, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2006 за № 72-6-00350, згідно п. п. 1.1., 2.1. якого Орендодавець на підставі Рішення Київської міської ради від 14.07.2005р. за № 752/3327 за Актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва; площа 9626 кв. м; цільове призначення - для завершення будівництва виробничої бази; кадастровий номер - 8000000000:72:278:0002 строком на 5 років.
Рішенням Київської міської ради від 26 січня 2012 року № 86/7423 «Про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» договору оренди земельної ділянки для завершення будівництва виробничої бази на вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва» вирішено поновити на 5 років договір оренди земельної ділянки площею 0,9626 га від 27.03.2006 №72-6-00350, укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» для завершення будівництва виробничої бази на вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 14.07.2005 № 752/3327 «Про передачу земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛКО-ХОЛДІНГ» для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів рекреаційного, побутового і громадського призначення; для будівництва житлового комплексу з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення у Голосіївському районі м. Києва та для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації на вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва».
Між Київською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» (Орендар) укладено Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.10.2012 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І., зареєстрований в реєстрі за номером 7047, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 23.10.2012 за № 72-6-00661, яким поновлено на 5 років Договір оренди земельної ділянки від 23.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.3, зареєстрований в реєстрі за номером 129, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2006 за № 72-6-00350.
Між Київською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» (Орендар) укладено Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.04.2018 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем?яненко Т.М., зареєстрований в реєстрі за номером 369 яким поновлено на 5 років Договір оренди земельної ділянки від 23.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.3, зареєстрований в реєстрі за номером 129, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2006 за № 72-6-00350 у урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.10.2012 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І., зареєстрований в реєстрі за номером 7047, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 23.10.2012 за № 72-6-00661 за змістом якого об`єктом оренди відповідно до Рішення Київської міської ради від 14.07.2005 за № 752/3327, висновку кадастрової справи №A-23786 постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування до протоколу № 23 засідання від 07.11.2017, відомостей Державного кадастру та цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: кадастровий номер – 8000000000:72:278:0002; місце розташування - вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва; цільове призначення - 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; вид використання- для завершення будівництва виробничої бази; розмір (площа) 0,9626 га в межах червоних ліній.
Рішенням Київської міської ради від 8 лютого 2024 року № 7736/7777 «Про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» договору оренди земельної ділянки від 27 березня 2006 року №72-6-00350 (зі змінами)» вирішено поновити Товариству з обмеженою відповідальністю Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» на 5 років договір оренди земельної ділянки від 27 березня 2006 року № 72-6-00350 (з урахуванням договорів про поновлення договору оренди від 23 жовтня 2012 року № 72-6-00661 та від 06 квітня 2018 року № 369) для завершення будівництва виробничої бази на вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка, 34) у Солом`янському районі м. Києва (кадастровий номер 8000000000:72:278:0002; площа 0,9626 га в межах червоних ліній; код виду цільового призначення - 11.02; справа №300535795).
Між Київською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» (Орендар) укладено Договір про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк від 29.04.2024 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем?яненко Т.М., зареєстрований в реєстрі за номером 332 яким поновлено на 5 років Договір оренди земельної ділянки від 23.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.3, зареєстрований в реєстрі за номером 129, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2006 за № 72-6-00350 в редакції Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.10.2012 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І., зареєстрований в реєстрі за номером 7047, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 23.10.2012 за №72-6-00661 та з урахуванням Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.04.2018 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем?яненко Т.М., зареєстрований в реєстрі за номером 369 за змістом якого Орендодавець на підставі рішень Київської міської ради від 14.07.2005 за №752/3327, висновку кадастрової справи №A-23786 постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування до протоколу № 23 засідання від 07.11.2017, рішення Київської міської ради від 08.02.2024 року № 7736/7777 передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку з наступними характеристиками: кадастровий номер – 8000000000:72:278:0002; місце розташування - вул. Михайла Максимовича (до перейменування - Онуфрія Трутенка), 34 у Солом`янському районі м. Києва; цільове призначення - для завершення будівництва виробничої бази (11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості); розмір (площа) 0,9626 га в межах червоних ліній.
Крім того, між Київською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки від 23.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.3, зареєстрований в реєстрі за номером 127, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2006 за № 72-6-00351, згідно п. п. 1.1., 2.1. якого Орендодавець на підставі Рішення Київської міської ради від 14.07.2005 за № 752/3327 за Актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва; площа 31187 кв. м; цільове призначення - для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації; кадастровий номер – 8000000000:72:278:0003 строком на 25 років.
Рішенням Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» з посиланням на ст. ст. 10, 13 Закону України «Про планування та забудову територій», рішення Київської міської ради від 15.04.2004 № 158/1368 «Про затвердження Програми розроблення містобудівної документації в м. Києві на період 2004 - 2006 рр.», від 30.06.2005 № 474/3050 «Про затвердження схеми планування території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» вирішено затвердити детальний план території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва відповідно до основних положень та техніко-економічних показників як основу планувальної організації та функціонального зонування території, розташування червоних ліній вулиць і доріг, кварталів садибної забудови, граничної поверховості та щільності забудови, подальшого розроблення технічної документації із землеустрою та прийняття рішень щодо розміщення об`єктів містобудування.
Зазначеним Рішенням Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» затверджено детальний план території за замістом якого територія земельних ділянок 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка) у Солом`янському районі м. Києва за функціональним призначенням віднесена переважно до комунально-складських територій, а не до території житлової багатоквартирної забудови.
На доказ зазначеного, позивачем надано до матеріалів справи листи Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 055-12511 від 16.09.2025, № 055-12513 від 16.09.2025, № 055-12512 від 16.09.2025, № 055-4976 від 22.05.2024 з кадастровими довідками з містобудівного кадастру, а також витяг з містобудівної документації № 055-14299 від 19.12.2024, які містять відомості про функціональне призначення території та планувальні обмеження відповідно до Детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457, також надано Детальний план території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва затверджений рішенням Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457, а саме копію рішення Київської міської ради щодо затвердження зазначеного детального плану території з додатком; схему Генерального плану міста Києва; довідку (витяг) з містобудівного кадастру щодо вказаних земельних ділянок.
Вважаючи, що рішення Київської міської ради від 14.06.2007 № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» прийняте в порушення вимог закону в частині території земельних ділянок 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка, 34) у Солом`янському районі м. Києва, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправним та нечинним цього рішення в частині.
Надаючи оцінку наведеним обставинам суд першої інстанції вказав про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності рішення в оскаржуваній частині.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №3038-VI) детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. 
Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.
Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів. 
Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації.
На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території.
Детальний план території визначає: 
1) принципи планувально-просторової організації забудови; 
2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 
3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 
4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 
5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 
6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 
7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 
8) систему інженерних мереж; 
9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 
10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі;
11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).
Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. 
Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. 
Матеріали детального плану території не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.
Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.
Детальний план території за межами населеного пункту розглядається і затверджується відповідною районною державною адміністрацією протягом 30 днів з дня його подання. 
Детальний план території не підлягає експертизі.
Внесення змін до детального плану території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту та плану зонування території. 
Підставою виникнення спірних правовідносин слугує рішення Київської міської ради від 14 червня 2007 року № 796/1457 «Про затвердження детального плану території мікрорайону Жуляни в Солом`янському районі м. Києва» в частині території земельних ділянок 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка) у Солом`янському районі м. Києва.
Не погоджуючись з означеним рішенням позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №311 від 03.06.1991 територія, що відповідає земельним ділянкам з кадастровими номерами: 8000000000:72:278:0001 площею 2,3076га, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003 площею 3,1187 га відведена та використовувались ним для будівництва житлового кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова (на праві постійного користування).
Надалі, рішенням Київської міської ради від 14.07.2005 №752/3327 земельні ділянки загальною площею 5,43 га передані позивачу в довгострокову оренду на 25 років для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації на вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва (ділянка 9 - 3,12 га, ділянка 10 - 2,31 га); ділянку 11 площею 0,96 га (в межах червоних ліній) передано позивачу в короткострокову оренду на 5 років для завершення будівництва виробничої бази на вул. Онуфрія Трутенка, 34 у Солом`янському районі м. Києва.
Наведене свідчить про те, що земельні ділянки 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка) у Солом`янському районі м. Києва з 14 липня 2005 року передано «Товариству з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» у користування на правах оренди.
За позицією позивача, вказані земельні ділянки призначені для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів рекреаційного, побутового і громадського призначення; для будівництва житлового комплексу з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення, що відповідно визначає їх цільове призначення.
Спірним рішенням Київської міської ради від 14 червня 2007 року №796/1457 затверджено детальний план території, відповідно до якого територія означених земельних ділянок 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003, місцерозташування яких: вул. Михайла Максимовича, 34 (до перейменування - вул. Онуфрія Трутенка) у Солом`янському районі м. Києва, якими користується позивач на праві оренди, за функціональним призначенням віднесено переважно до комунально-складських територій, а не до території житлової багатоквартирної забудови.
Позивач вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» є правонаступником Територіального міжгосподарчого об`єднання Московського району м. Києва, забудовником житлового кварталу в комплексі з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та групової котельні з тепломережею по вул. Ломоносова в Московському районі, що виділено для зазначених цілей рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №311 від 03.06.1991, власником групової котельні, побудованої у складі вказаного житлового кварталу, тобто функціональне призначення території земельних ділянок, за позицією позивача, відповідає території житлової багатоквартирної забудови.
З огляду на частину восьму статті 19 Закону № 3038-VI, детальний план є нормативно-правовим актом, оскільки він містить загальнообов`язкові правові приписи, розраховані на неодноразове застосування встановлюють вимоги до планування, забудови, розвитку та іншого використання визначеної території населеного пункту.
Ключовою ознакою нормативності є те, що детальний план стосується неперсоніфікованого кола суб`єктів, таких як органи державної влади, органи місцевого самоврядування, забудовники та інші суб`єкти містобудування, фізичні та юридичні особи. При цьому права та обов`язки, встановлені детальним планом території, мають регулятивний вплив на цих суб`єктів, незалежно від їхньої складу, що підкреслює його загальний характер.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, висловленою, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 260/20/19, від 06 жовтня 2021 року у справі № 369/4091/15-а, від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20, від 15 травня 2024 року у справі № 580/1763/19, від 28 травня 2024 року у справі № 480/7612/22 та від 15 квітня 2025 року у справі № 380/17921/23.
Ураховуючи, що рішення Київської міської ради від 14 червня 2007 року №796/1457 в частині затвердження детального плану території є нормативно-правовим актом, то відповідно до частини другої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, право оскаржити такий акт мають особи, щодо яких його застосовано, або особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
На підставі наведеного у сукупності, судова колегія відхиляє за безпідставністю доводи апелянтів щодо відсутності порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ».
Щодо цільового/функціонального призначення земельних ділянок, судом враховано наступне.
Згідно з матеріалами Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/1804, спірні земельні ділянки за функціональним призначенням належать переважно до території комунально-складської та частково до території сільськогосподарської.
Частинами першою, другою та п`ятою статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що режим забудови територій визначається в Генеральних планах населених пунктів, зокрема, у планах зонування та детальних планах територій, які є основними видами містобудівної документації на місцевому рівні. На підставі вказаних містобудівних документів визначається цільове призначення земельної ділянки в межах якого може здійснюватися забудова земельної ділянки.
З наведеного вбачається, що спірний детальний план території відповідає положенням Генерального плану міста Києва щодо функціонального призначення території як комунально-складської.
При цьому, такі положення Генерального плану міста Києва позивачем не оскаржувались.
Згідно з приписами статті 19 Земельного кодексу України вказані ділянки належать до категорії земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Цільове призначення земельної ділянки (категорія земель та певний вид використання земельної ділянки в межах відповідної категорії земель) в розумінні Земельного кодексу України та функціональне призначення території в розумінні Генерального плану м. Києва, як містобудівної документації, розробленої відповідно до містобудівного законодавства та державних будівельних норм, не є тотожними і однорідними поняттями в регулюванні земельних правовідносин, оскільки в межах певної функціональної території міста Києва, визначеної містобудівною документацією, зокрема Генеральним планом м. Києва, можуть бути різні цільові призначення земельних ділянок.
Стаття 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV) містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.
У межах спірних правовідносин рішенням Київської міської ради від 14 липня 2005 року № 752/3327 позивачу передано земельні ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів рекреаційного, побутового і громадського призначення; для будівництва житлового комплексу з об`єктами культурно-побутового, соціального призначення та для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації.
Зокрема, вказаним рішенням вирішено передати земельні ділянки для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації.
Відповідно до змісту усіх укладених між позивачем та Київською міською радою договорів оренди земельних ділянок вбачається, що їх цільове призначення - для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації; для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Згідно зі змістом статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Таким чином, кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.
Згідно з п. 5.8. ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011 «Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг)», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 грудня 2011 року № 345, схема зонування складається, як правило, з основних типів зон: громадські; житлові; рекреаційні; курортні; зони транспортної інфраструктури; зони інженерної інфраструктури; комунально-складські; виробничі; спеціальні; зони земель історико-культурного призначення; зона земель природно-заповідного фонду.
У містобудівних регламентах для кожної територіальної зони встановлюються: переважні види використання; супутні види дозволеного використання; допустимі види використання.
Тобто, нормативно-правовими актами, що регламентують порядок розроблення і затвердження містобудівної документації, визначено, що така документація визначає функціональне призначення територій, а не види використання земельних ділянок.
У пункті 3.4 ДБН Б.1.1-14:2012 надано визначення функціонального використання (призначення) території - це використання території за переважними функціями (багатофункціональна, громадська, житлова, промислова тощо), що існує або встановлюється містобудівною документацією, та наявність інших супутніх функцій, які не суперечать функціям, що переважають.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 436415669 від 22 липня 2025 року об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1786050080000 - нежилий будинок - групова котельня (літера А), загальною площею 1432,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:278:0003.
У апеляційній скарзі Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) наголошує на тому, що рішення, яким передано земельні ділянки в оренду відповідача натепер є законним, в судовому порядку не оскаржувалось та його дія не зупинялась.
В частині таких доводів колегія суддів враховує, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що рішенням Київської міської ради від 14.07.2005 № 752/3327 спірні земельні ділянки безпідставно віднесено до земель промисловості та транспорту з видом цільового призначення для завершення будівництва виробничої бази та подальшої її експлуатації, оскільки таке рішення не є предметом судового оскарження, крім того належність такого виду цільового призначення підтверджується змістом укладених договорів оренди між позивачем та Київською міською радою.
Крім того, рішенням Київської міської ради від 14.07.2005 № 752/3327 не визначалась категорія земель промисловості та транспорту (функціональне призначення), оскільки рішенням уповноваженого органу про надання у користування земельної ділянки може визначатись лише цільове призначення.
Таким чином, апеляційний суд дійшов послідовного висновку про те, що спірні земельні ділянки за функціональним призначенням віднесені до території комунально-складської та частково до території сільськогосподарської; за цільовим призначенням - для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. 
Відповідно до частини першої статті 66 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.
Віднесення спірних земельних ділянок за цільовим призначенням до земель підприємств іншої промисловості, для завершення будівництва виробничої бази і подальшої експлуатації підтверджується також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 436415669, 436414177, 436415145, договорами оренди земельної ділянки, рішеннями і договорами про подальше поновлення договорів оренди земельних ділянок (том 1 а.с.51-53).
Відповідно до положень пункту першого частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, офіційною та достовірною є інформація відображена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі що стосується цільового призначення спірних земельних ділянок, як земель підприємств іншої промисловості, для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації.
Таким чином, твердження позивача про віднесення спірних земельних ділянок до земель житлової та громадської забудови в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування, не знайшли свого належного підтвердження під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції та спростовуються матеріалами справи.
Посилання позивача на призначення спірних земельних ділянок для будівництва житлового кварталу, згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №311 від 03.06.1991, колегія суддів не вбачає спроможними, оскільки таке рішення вичерпало свою дію фактом послідуючого прийняття рішення Київської міської ради від 14 липня 2005 року № 752/3327 про передачу таких ділянок у строкову оренду виключно для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації.
Так, згідно з пунктом 6 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.
Крім того, пунктом 3 рішення Київської міської ради від 14 липня 2005 року № 752/3327 вказано про втрату чинності рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №311 від 3 червня 1991 року (том 1 а.с.60).
Водночас, доказів зміни цільового призначення земельних ділянок після прийняття рішення Київської міської ради від 14 липня 2005 року № 752/3327, позивачем не надано та судом не здобуто.
З огляду на наведене, очікування позивача на подальшу можливість використовувати земельні ділянки 8000000000:72:278:0001, 8000000000:72:278:0002, 8000000000:72:278:0003 за призначенням, встановленим рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №311 від 3 червня 1991 року, суперечать фактичним обставинам справи, які свідчать про передачу земельних ділянок виключно для завершення будівництва виробничої бази і подальшої її експлуатації, згідно рішення Київської міської ради від 14 липня 2005 року № 752/3327.
Крім того, укладаючи договори про оренду вказаних земельних ділянок позивач був обізнаний про їх цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що відповідно виключає можливість їх трактування та віднесення до земель житлової забудови. 
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ», а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Колегії суддів відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» про відкладення судового розгляду з підстав очікування ним висновку судового експерта, оскільки відповідні обставини суду першої інстанції не повідомлялись. Крім того, суд не вирішував питань щодо призначень експертиз у межах даного провадження. 
З обсягу заявлених позовних вимог, наданих доказів для їх обґрунтованості, колегія суддів не вбачає необхідності у їх експертному оцінюванні.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому, доводи викладені в апеляційних скаргах спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
В частині доводів апелянта - Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про порушення судом норм процесуального права у частині стягнення судового збору, колегія суддів врахувала, що такі не входять до переліку випадків, обов`язкових підстав для скасування судового рішення, передбаченого частиною третьою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 311, 313, 315, 317, 321. 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2026 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» до Київської міської ради, треті особи: Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та нечинним окремих положень рішення відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови виготовлено 03.06.2026

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан