ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 918/464/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В., 
представників учасників справи:
Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - не з`явився,
ОСОБА_1  - особисто,
Акціонерного товариства "Укргазбанк" - Кравчук О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 (колегія суддів у складі: головуючий - Саврій В.А., Тимошенко О.М., Коломис В.В.)
та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.11.2025 (суддя Мовчун А.І.)
у справі №918/464/25
за заявою  ОСОБА_1  
про неплатоспроможність,
ВСТАНОВИВ:
Хід розгляду справи
1. У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі - Боржниця) звернулася до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
2. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.06.2025, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність Боржниці; введено процедуру реструктуризації боргів Боржниці; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією Боржниці призначено арбітражного керуючого Климук Іванну Володимирівну.
3. Ухвалою попереднього засідання господарського суду від 24.07.2025 визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (далі - АТ "Укргазбанк") до Боржниці у розмірі 3926646,24 грн, що включені до другої черги реєстру вимог кредиторів, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн; визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до Боржниці у розмірі 5015140,00 грн, що включені до другої черги реєстру вимог кредиторів, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн; зобов`язано керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів та надати суду реєстр вимог кредиторів і докази проведення зборів кредиторів; призначено судове засідання для розгляду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів або вирішення питання про перехід до процедури погашення боргів чи закриття провадження у справі. 
4. 10.09.2025 до Господарського суду Рівненської області від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") надійшла заява з грошовими вимогами до Боржниці. 
5. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.09.2025 заяву АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково; визнано грошові вимоги банку до Боржниці у розмірі 1212820,57 грн - друга черга та 96266,47 грн - третя черга реєстру вимог кредиторів без права вирішального голосу на зборах кредиторів; включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн. 
Фактичні обставини справи, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій
6. Господарські суди встановили, що керуючим реструктуризацією проведено перевірку декларацій про майновий стан Боржниці, здійснено інвентаризацію її майна та сформовано реєстр вимог кредиторів. 
7. Згідно з протоколом зборів кредиторів у справі про неплатоспроможність №918/464/25 від 12.11.2025 кредиторами розглянуто звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан Боржниці, проєкт плану реструктуризації боргів та прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів Боржниці відповідно до ст. 123 КУзПБ. 
8. Господарські суди встановили, що АТ КБ "ПриватБанк" є конкурсним кредитором без права вирішального голосу на зборах кредиторів. 
9. Під час розгляду питання про затвердження плану реструктуризації АТ КБ "ПриватБанк" посилалося, зокрема, на невідповідність плану вимогам ст. 124 КУзПБ, неповне розкриття причин неплатоспроможності Боржниці, відсутність інформації щодо руху отриманих коштів, а також на обставини можливого приховування Боржницею реального майнового стану. 
10. Крім того, АТ КБ "ПриватБанк" зазначало про відсутність у плані реструктуризації відомостей щодо розміру коштів, які залишатимуться Боржниці для задоволення побутових потреб, а також посилалося на обставини відчуження Боржницею нерухомого майна та виїзду за кордон.
Стислий виклад ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
11. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.11.2025 затверджено план реструктуризації боргів Боржниці, погоджений Боржницею та схвалений зборами кредиторів, а також припинено повноваження керуючого реструктуризацією Климук І.В.
12. Постановляючи зазначену ухвалу, місцевий господарський суд виходив із того, що поданий план реструктуризації відповідає вимогам ст. 124 КУзПБ, погоджений Боржницею та схвалений кредиторами у встановленому законом порядку, а наведені АТ КБ "ПриватБанк" доводи не свідчать про наявність підстав для відмови у затвердженні плану реструктуризації. 
13. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.11.2025 залишено без змін. 
14. Господарський суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду та зазначив, що матеріалами справи підтверджується дотримання передбаченої КУзПБ процедури схвалення та подання на затвердження плану реструктуризації боргів Боржниці.
Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника
15. АТ КБ "ПриватБанк" (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить cкасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.11.2025, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 та прийняти нове рішення про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів Боржниці.
16. Підставою касаційного оскарження АТ КБ "ПриватБанк" зазначає п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та посилається на застосування господарськими судами попередніх інстанцій положень ст. 126 КУзПБ без урахування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.05.2022 у справі №910/803/20, у контексті необхідності застосування запобіжників щодо недопущення недобросовісного використання боржником судової процедури неплатоспроможності.
17. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для затвердження плану реструктуризації, оскільки такий план, на думку скаржника, не відповідає вимогам КУзПБ, є формальним та лише імітує скрутне матеріальне становище Боржниці. 
18. Зокрема, скаржник посилається на те, що господарськими судами попередніх інстанцій проігноровано порушення п. 1 ч. 2 ст. 124 КУзПБ, оскільки у плані реструктуризації не зазначено належним чином обставини, які спричинили неплатоспроможність Боржниці, не наведено обґрунтування причин її неплатоспроможності та не розкрито інформацію щодо використання коштів, отриманих від кредиторів; проігноровано порушення п. 7 ч. 2 ст. 124 КУзПБ, оскільки у плані не визначено розмір коштів, які щомісяця залишатимуться Боржниці для задоволення побутових потреб; не надано належної оцінки доводам щодо можливого приховування Боржницею свого реального фінансового стану; не враховано обставини відчуження Боржницею майна та можливості оспорювання відповідних правочинів. 
19. Також скаржник вказує, що добросовісність боржника є визначальним критерієм при застосуванні процедур неплатоспроможності фізичної особи, а наведені у справі обставини, на його думку, свідчать про недобросовісну поведінку Боржниці та наявність підстав для відмови у затвердженні плану реструктуризації.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
20. У відзиві на касаційну скаргу Боржниця просить залишити касаційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу місцевого господарського суду - без змін. 
21. Боржниця зазначає, що план реструктуризації боргів був розроблений відповідно до вимог КУзПБ, погоджений Боржницею та схвалений зборами кредиторів у встановленому законом порядку. 
22. Також Боржниця вказує, що під час зборів кредиторів було розглянуто звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан Боржниці, проєкт плану реструктуризації боргів та прийнято рішення про його схвалення. 
23. За доводами Боржниці, наведені у касаційній скарзі твердження про формальний характер плану реструктуризації, приховування майнового стану та недобросовісну поведінку Боржниці є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи. 
24. Боржниця також зазначає, що доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками господарських судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи. 
25. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Укргазбанк" також просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
26. АТ "Укргазбанк" зазначає, що план реструктуризації боргів Боржниці був схвалений кредиторами відповідно до вимог ст. 123 КУзПБ та поданий на затвердження суду у передбаченому законом порядку. 
27. Також АТ "Укргазбанк" вказує, що доводи АТ КБ "ПриватБанк" про невідповідність плану вимогам ст. 124 КУзПБ не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для затвердження плану реструктуризації. 
28. Крім того, АТ "Укргазбанк" зазначає, що АТ КБ "ПриватБанк" є кредитором без права вирішального голосу на зборах кредиторів, а тому сам по собі факт незгоди останнього із погодженим кредиторами планом реструктуризації не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень. 
29. За доводами АТ "Укргазбанк", наведений скаржником правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.05.2022 у справі №910/803/20, не свідчить про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень ст. 126 КУзПБ у цій справі, оскільки встановлені господарськими судами обставини не підтверджують недобросовісного використання Боржницею процедури неплатоспроможності.
30. ОСОБА_2 у поданому до Верховного Суду клопотанні також заперечує проти задоволення касаційної скарги АТ КБ "ПриватБанк" та просить залишити оскаржувані судові рішення без змін. 
31. ОСОБА_2 зазначає, що станом на час розгляду справи Боржницею виконується затверджений судом план реструктуризації боргів відповідно до погодженого графіка погашення заборгованості, а тому доводи касаційної скарги про формальний характер плану реструктуризації є безпідставними та необґрунтованими.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
32. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про затвердження плану реструктуризації боргів Боржниці.
33. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
34. Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, визначено Книгою п`ятою КУзПБ.
35. За змістом ст. 1 КУзПБ реструктуризація боргів боржника є судовою процедурою у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника. 
36. Загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника встановлені ст. 124 КУзПБ, відповідно до якої у такому плані, зокрема, зазначаються обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника, інформація про майновий стан боржника, усі його доходи, розмір коштів, що щомісяця виділятимуться для погашення вимог кредиторів, а також сума, яка залишатиметься боржнику для задоволення побутових потреб. 
37. Розгляд проєкту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (ч. 2, ч. 3 ст. 123 КУзПБ).
38. Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у ст. 126 КУзПБ, яка передбачає подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з дня її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів. 
39. Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником. Водночас частиною 8 вказаної статті передбачені підстави для постановлення господарським судом ухвали про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність. У разі постановлення господарським судом ухвали про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржник, збори кредиторів мають право звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 10 ст. 126 КУзПБ).
40. Верховний Суд ураховує, що правові висновки, сформульовані у справах щодо подальшого руху справи про неплатоспроможність у разі недосягнення мети реструктуризації, мають значення для цієї справи не як пряме правило про наслідки неподання плану, а як загальний стандарт судової перевірки поведінки боржника, кредиторів та арбітражного керуючого, а також оцінки того, чи не використовується процедура неплатоспроможності недобросовісно.
41. У постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, від 26.05.2022 у справі №903/806/20 та від 21.09.2023 у справі №908/3839/21 Верховний Суд виходив із того, що після спливу строку, відведеного для схвалення плану реструктуризації, господарський суд зобов`язаний не формально констатувати відсутність такого плану, а з`ясувати причини недосягнення мети реструктуризації, оцінити поведінку боржника, кредиторів та арбітражного керуючого, а також перевірити, чи відсутні підстави для закриття провадження у справі.
42. З огляду на зміст наведених у касаційній скарзі аргументів про необхідність перевірки добросовісності боржника та застосування запобіжників проти недобросовісного використання процедури неплатоспроможності, Верховний Суд виходить із того, що скаржник посилається на правовий підхід, сформульований, зокрема, у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20.
43. КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 ч. 4 ст. 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених ч. 7 ст. 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 ч. 7 ст. 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з ч. 3 ст. 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 ч. 8 ст. 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (ч. 11 ст. 126 КУзПБ).
44. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що концепція інституту неплатоспроможності фізичних осіб та аналіз положень КУзПБ, які регламентують судову процедуру реструктуризації боргів боржника, свідчать про те, що запорукою досягнення мети цієї процедури є компроміс між кредиторами та боржником щодо зміни способу і порядку виконання грошових зобов`язань з урахуванням майнового стану та об`єктивних можливостей боржника. 
45. Отже, застосування до боржника - фізичної особи судових процедур, визначених КУзПБ, можливе за умови забезпечення балансу інтересів як кредиторів, так і боржника.
46. Скаржник, обґрунтовуючи касаційну скаргу, зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій не врахували правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20, щодо необхідності перевірки добросовісності поведінки боржника під час застосування процедур неплатоспроможності фізичної особи, а також формально підійшли до оцінки поданого Боржницею плану реструктуризації.
47. Верховний Суд зазначає, що наведений скаржником правовий висновок щодо необхідності перевірки добросовісності поведінки боржника під час застосування процедур неплатоспроможності фізичної особи господарськими судами попередніх інстанцій у цій справі враховано. 
48. Господарські суди виходили з того, що керуючим реструктуризацією проведено перевірку декларацій, здійснено інвентаризацію майна Боржниці, а план реструктуризації погоджений Боржницею та схвалений кредиторами у встановленому КУзПБ порядку.
49. Доводи скаржника про невідповідність плану реструктуризації вимогам п. 1 ч. 2 ст. 124 КУзПБ з підстав неповного розкриття причин неплатоспроможності Боржниці та ненадання інформації щодо використання кредитних коштів були предметом розгляду господарських судів попередніх інстанцій та обґрунтовано відхилені. 
50. При цьому господарські суди виходили з того, що КУзПБ не визначає вичерпного обсягу відомостей чи спеціальної форми викладення обставин, які спричинили неплатоспроможність Боржниці, натомість відповідна інформація має оцінюватися у сукупності з іншими матеріалами справи, поданими Боржницею деклараціями, поясненнями та результатами перевірки, здійсненої керуючим реструктуризацією. 
51. Господарський суд апеляційної інстанції врахував пояснення Боржниці про те, що частина кредитних зобов`язань пов`язана з її статусом поручителя за зобов`язаннями колишнього чоловіка, а також її доводи щодо часткового погашення кредитної заборгованості за рахунок заставного майна. За таких обставин самі лише твердження скаржника про нерозкриття напрямів використання кредитних коштів не свідчать про наявність безумовних підстав для відмови у затвердженні плану реструктуризації.
52. Водночас, як випливає з мотивів оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які б підтверджували приховування Боржницею активів або існування майна, не відображеного у деклараціях, зокрема набутого за рахунок отриманих кредитних коштів.
53. Також Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про невідповідність плану реструктуризації вимогам п. 7 ч. 2 ст. 124 КУзПБ у зв`язку з незазначенням розміру коштів, які щомісячно залишатимуться Боржниці для задоволення побутових потреб. 
54. Як установили господарські суди попередніх інстанцій, затвердженим планом реструктуризації визначено, що на задоволення побутових потреб Боржниці щомісячно залишатиметься 3045,00 грн. Отже, доводи скаржника про відсутність у плані відповідних відомостей є безпідставними.
55. Верховний Суд враховує, що затвердження плану реструктуризації боргів фізичної особи спрямоване на досягнення мети процедури реструктуризації - відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог кредиторів у спосіб, визначений КУзПБ. 
56. При цьому самі лише формальні недоліки плану реструктуризації, які не впливають на можливість виконання плану та не свідчать про порушення прав кредиторів, не можуть бути безумовною підставою для відмови у його затвердженні. 
57. Господарські суди врахували не лише формальну відповідність плану реструктуризації вимогам КУзПБ, а й реальну можливість його виконання з урахуванням встановленого майнового стану Боржниці та погодження умов реструктуризації кредиторами.
58. Оцінюючи доводи скаржника щодо недобросовісної поведінки Боржниці, господарські суди попередніх інстанцій дослідили відомості про майновий стан Боржниці, результати перевірки декларацій, проведеної керуючим реструктуризацією, а також пояснення Боржниці щодо причин неплатоспроможності та джерел її доходів. 
59. При цьому господарськими судами встановлено відсутність у Боржниці майна чи інших активів, які могли б бути реалізовані у процедурі реструктуризації або погашення боргів для повного задоволення вимог кредиторів. 
60. При цьому господарські суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які б свідчили про штучне створення Боржницею стану неплатоспроможності або імітацію скрутного матеріального становища з метою недобросовісного використання процедур, передбачених КУзПБ.
61. Також господарські суди врахували пояснення Боржниці щодо неодноразового перетину державного кордону, на які посилався скаржник як на обставину, що свідчить про недобросовісність її поведінки. 
62. Оцінюючи доводи скаржника про недобросовісність Боржниці у зв`язку з неодноразовим перетином державного кордону, господарські суди попередніх інстанцій виходили з наданих у справі пояснень Боржниці та поданих нею документів щодо причин відповідних поїздок. За результатами такої оцінки суди не встановили зв`язку цих обставин із приховуванням активів, отриманням незадекларованих доходів або штучним створенням стану неплатоспроможності. У межах касаційного перегляду скаржник не довів, що такі висновки судів ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права чи істотному порушенні норм процесуального права, а його доводи у цій частині спрямовані переважно на іншу оцінку доказів. 
63. АТ КБ "ПриватБанк" не надало належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначені виїзди були пов`язані із приховуванням активів, отриманням незадекларованих доходів або використанням відповідних поїздок для цілей, не пов`язаних із волонтерською діяльністю.
64. Крім того, господарськими судами не встановлено, а скаржником не доведено обставин, які б свідчили про надання Боржницею недостовірної інформації про власне майно, доходи чи витрати, приховування активів або вчинення інших дій, які відповідно до ч. 7 ст. 123 КУзПБ могли б бути підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність або відмови у затвердженні плану реструктуризації боргів.
65. Також Верховний Суд відхиляє доводи скаржника щодо відчуження Боржницею нерухомого майна у 2019 році. Як установив господарський суд апеляційної інстанції, відповідний правочин було вчинено 22.07.2019, тоді як провадження у справі про неплатоспроможність відкрито 12.06.2025, тобто поза межами трирічного періоду, визначеного ст. 42 КУзПБ для оспорювання правочинів боржника. За таких обставин сам по собі факт відчуження майна у 2019 році, без установленого судами зв`язку цього правочину зі штучним створенням неплатоспроможності, приховуванням активів або порушенням порядку розроблення, погодження чи змісту плану реструктуризації, не є достатньою підставою для відмови у затвердженні плану реструктуризації боргів.
66. Окремо Верховний Суд зауважує, що сам по собі факт наявності кримінального провадження або притягнення особи до кримінальної відповідальності не є безумовною підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, закриття провадження у справі чи відмови у затвердженні плану реструктуризації боргів. Якщо доводи скаржника про недобросовісність Боржниці ґрунтувалися також на обставинах кримінального провадження, такі обставини могли б мати значення для вирішення питання про рух справи про неплатоспроможність лише за умови встановлення їх зв`язку з неправомірними діями, пов`язаними з неплатоспроможністю, приховуванням активів, поданням недостовірних відомостей або штучним створенням стану неплатоспроможності. Зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що таких обставин суди попередніх інстанцій не встановили.
67. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 119 КУзПБ господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності саме за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
68. Аналогічно, за змістом п. 3 ч. 7 ст. 123 КУзПБ підставою для закриття провадження у справі є притягнення боржника до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
69. Однак у цій справі господарськими судами не встановлено, а матеріали справи не містять доказів того, що Боржницю було притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності саме за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю у розумінні наведених положень КУзПБ.
70. Отже, наведені скаржником обставини щодо кримінального провадження самі по собі не свідчать про наявність передбачених КУзПБ підстав для відмови у затвердженні плану реструктуризації боргів Боржниці.
71. При цьому скаржник не довів зв`язку встановлених вироком обставин із виникненням неплатоспроможності Боржниці, приховуванням нею активів або поданням недостовірних відомостей у цій справі.
72. Верховний Суд також враховує, що хоча АТ КБ "ПриватБанк" є кредитором без права вирішального голосу на зборах кредиторів, його грошові вимоги включені до реєстру вимог кредиторів та підлягають погашенню відповідно до умов затвердженого плану реструктуризації нарівні з вимогами інших конкурсних кредиторів відповідної черги. 
73. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що умови затвердженого плану реструктуризації ставлять АТ КБ "ПриватБанк" у гірше становище порівняно з іншими кредиторами відповідної черги чи порушують баланс інтересів кредиторів і Боржниці.
74. Доводи скаржника про можливе зловживання Боржницею процесуальними правами у зв`язку з поданням та відкликанням попередньої заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність господарський суд апеляційної інстанції відхилив, врахувавши пояснення Боржниці щодо причин відкликання такої заяви та дійшовши висновку, що наведені обставини спростовують твердження про зловживання процесуальними правами.
75. Доводи ОСОБА_2 про виконання Боржницею затвердженого плану реструктуризації Верховний Суд ураховує як додатковий аргумент, який не замінює перевірки законності оскаржуваних судових рішень на момент їх ухвалення. Саме по собі подальше виконання плану не є самостійною підставою для залишення судових рішень без змін, однак у межах доводів цієї касаційної скарги не спростовує висновків судів щодо реальності та виконуваності затвердженого плану. 
76. З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що господарські суди попередніх інстанцій належним чином дослідили обставини справи, надали оцінку доводам та запереченням учасників справи, правильно застосували норми матеріального та процесуального права, тоді як доводи касаційної скарги тоді як доводи касаційної скарги у тій частині, в якій вони стосуються фактичних передумов неплатоспроможності, майнового стану Боржниці, причин її поїздок за кордон та оцінки поданих нею документів, спрямовані переважно на іншу оцінку доказів і не доводять неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи істотного порушення норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
77. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
78. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень господарських судів попередніх інстанцій - без змін. 
Судові витрати
79. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.11.2025 у справі №918/464/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя В. Картере

Судді К. Огороднік 

В. Пєсков