Справа № 592/1007/26 
Номер провадження 22-ц/816/1966/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), 
суддів Собини О.І., Щербаченко М.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Грицика Геннадія Олексійовича
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2026 року про повернення позовної заяви (суддя Онайко Р.А.), постановлену у м. Суми, повний текст ухвали виготовлено 04 березня 2026 року,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління ДПС у Сумській області, Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у м. Суми Сумського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, 
про поділ майна подружжя, визнання права власності та звільнення майна з під арешту,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
21 березня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Грицик Г.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просила: 
1. Поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме
- житловий будинок по АДРЕСА_1 ,
- громадський будинок (кафе «БИСТРО») по АДРЕСА_2 ,
- нежитлове приміщення (магазин-склад) по АДРЕСА_1 ,
- нежитлове приміщення (торговий ряд) по АДРЕСА_3 , 
- житловий будинок по АДРЕСА_4 , 
та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину на кожний із перелічених об`єктів нерухомого майна;
2. Зняти арешт із всього нерухомого майна, накладений постановою про арешт всього майна боржника у виконавчому провадженні № 73960107, в частині належної їй 1/2 частки нерухомого майна.
3. Звільнити з-під податкової застави, зареєстрованої на підставі акту опису майна № 61 від 14 лютого 2022 року (ГУ ДПС у Сумській області), 1/2 частку належної ОСОБА_1 нерухомого майна: житлового будинку по АДРЕСА_1 ; громадського будинку (кафе «БИСТРО») по АДРЕСА_2 ; нежитлового приміщення (магазин-склад) по АДРЕСА_1 .
Також у позовній заяві ОСОБА_1 просила суд звільнити її від сплати судового збору, як багатодітну матір, на підставі підпункту «г» пункту 2 частини статті 8 ЗУ «Про судовий збір».
Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху, з підстав, зокрема і не сплати судового збору, запропонувавши надати докази, що підтверджують майновий стан або сплатити судовий збір у загальному розмірі 19 302,40 грн.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Свою ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що відсутні підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору, нею не доведено неможливість його сплати у встановленому законом розмірі. Зазначив, що розмір судового збору за кожну окрему з вимог не перевищує 5 % від доходу позивача за 2025 рік, загальний розмір судового збору складає 5,66 % доходу позивача. Надані позивачкою докази її майнового стану не відображають його реального стану. Не вбачав підстав для звільнення від сплати судового збору. У зв`язку з цим дійшов висновку, що така позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Грицик Г.О. оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Доводить порушення судом першої інстанції вимог пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки встановивши такі факти: дохід позивачки за 2025 рік – 340 750,00 грн; судовий збір – 19 302,40 грн, що становить 5,66 % доходу та перевищує граничні 5 % (17 037,50 грн), зробив помилковий висновок про відсутність підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору. 
Не погоджується із висновком суду про необхідність оцінки судового збору окремо за кожною вимогою. Позивач подає одну позовну заяву, а об`єктом справляння збору є саме позов як єдиний процесуальний документ, а не окремі вимоги. 
Суд також безпідставно відхилив доводи щодо доходу позивачки, оскільки 340 750 грн є валовим оборотом ФОП, а не чистим прибутком. Сплата судового збору у визначеному судом розмірі фактично означає вилучення обігових коштів, несплата ЄСВ у 2023-2025 роках є законною пільгою під час воєнного стану, а довідки ОК-5 та ОК-7 підтверджують відсутність інших доходів.
Крім того, суд проігнорував факт арешту всього майна позивачки, що унеможливлює розпорядження ним і свідчить про неплатоспроможність. За таких обставин, відмова у звільненні від сплати судового збору, порушує право на доступ до суду. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Правом на відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
При зверненні до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 взагалі не було сплачено судовий збір, однак заявлялося клопотання про звільнення її від сплати судового збору на підставі підпункту «г» пункту 2 частини статті 8 Закону України «Про судовий збір», як члена (матері) багатодітної сім`ї.
Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2026 року позовну заяву було залишено без руху з підстави несплати судового збору, не зазначення відомостей про наявність чи відсутність електронних кабінетів учасників справи, відсутності вказівки про знаходження оригіналів доказів, копії яких додано до матеріалів позову, відсутності підтвердження позивача щодо неподанння ним іншого позову до цього ж відповідача та з тим самим предметом і з тих самих підстав. Запропоновано усунути вказані недоліки, зокрема, надати докази, що підтверджують її майновий стан або сплатити судовий збір у розмірі 19302,40 грн (а.с. 23).
На виконання вказаної ухвали стороною позивача подано клопотання про звільнення від сплати судового збору з підстав перевищення розміру судового збору 5 % розміру річного доходу позивачки за попередній календарний рік (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір») та з підстав належності позивачки до членів багатодітної сім`ї (підп. «г» п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір») (а.с. 27). До клопотання долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу за 2025 рік із доходом у розмірі 340 750 грн, довідки ПФУ форми ОК-5 та ОК-7 за період до 2023 року. 
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно із частинами 1, 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
За подання позовної заяви про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна судовий збір справляється за розірвання шлюбу і за поділ майна.
Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» встановлено з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3328 грн.
Позовна заява містить три вимоги: одна вимога майнового характеру (поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на 1/2 його частину) та дві вимоги немайнового характеру (про зняття арешту з майна, про звільнення майна з-під податкової застави).
Вимога майнового характеру про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя підлягає оплаті судовим збором у розмірі 16 640 грн (3328 грн х 5), оскільки 1 % ціни позову перевищує вказану суму (12 821 140,77 грн : 1/2 х 1 % = 64 105,7 грн.).
Вимоги не майнового характеру підлягають оплаті судовим збором у розмірі 2662,4 грн (3328 грн х 0,4 х 2).
Таким чином розмір судового збору у цій справі становить 19 302,4 грн (16 640 грн + 2662,4 грн). Ураховуючи подання позову через систему «Електронний суд» для пониження відповідного розміру ставки судового збору застосуванню підлягає коефіцієнт 0,8, як визначено частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір». Тому, остаточний розмір судового збору за подання вказаної позовної заяви становить 15441,6 грн (19 302,4 грн х 08).
Суд першої інстанції не врахував зазначеного, однак такі розрахунки не вплинули на законність оскаржуваної ухали суду.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. 
Згідно із частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або
2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї (підпункт «г»);
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. 
Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. У той же час гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду (рішення ЄСПЛ «Kreuz v. Poland» від 19 червня 2001 року).
Разом із тим, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року).
Фактично сторона позивача заявляє про звільнення від сплати судового збору з двох підстав, зазначаючи про перевищення розміру судового збору 5 % розміру річного доходу позивачки за попередній календарний рік (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір») та з підстав належності позивачки до членів багатодітної сім`ї (підп. «г» п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).
По-перше, 5 % від доходу позивачки, як фізичної-особи підприємця, за попередній календарний 2025 рік становить 17037,5 грн (340 750 грн х 5 %), що перевищує суму належного до сплати судового збору за подання позову у розмірі 15 441,6 грн.
По-друге, оцінюючи факт належності позивачки до членів багатодітної сім`ї, як підставу для звільнення від сплати судового збору, суд має враховувати і положення частини 3 статті 8 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.
Ураховуючи наявність у власності позивачки та її чоловіка, про розірвання шлюбу з яким відомості відсутні і питання про це у позові не ставиться, зазначеного переліку нерухомого майна, частина з якого використовується для підприємницької діяльності, беручи до уваги, що під арештом та податковою заставою перебуває не вся зазначена у позовній заяві нерухомість, а також те, що вказані обтяження не унеможливлюють його використання у підприємницьких цілях, відсутні підстави для висновку про те, що майновий стан сторони не дозволяє сплатити судовий збір у визначеному судом розмірі. 
За таких обставин висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів про звільнення від сплати судового збору, є обґрунтованими. 
Відповідно до частини другої статі 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Апеляційним судом не встановлено передбачених частиною першою статті 379 ЦПК України підстав для скасування ухвали суду, а допущені порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина 1 статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 375 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, а висновки суду узгоджуються із критеріями законності та обґрунтованості, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – без змін. 
Висновки суду щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, тому в силу положень частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Грицика Геннадія Олексійовича залишити без задоволення, а ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2026 року про повернення позовної заяви – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена «07» травня 2026 року.

Головуючий        Д.В. Сізов

Судді          О.І. Собина

М.В. Щербаченко