справа № 439/1120/26
 
провадження № 3/439/553/26
№ 3/439/554/26

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
по справі про адміністративне правопорушення

28 травня 2026 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Рахімова О.В. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділення поліції № 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, 
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
07.03.2026 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: умисні дії економічного характеру, що полягало у перешкоджанні ОСОБА_2 потрапити до місця проживання, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Також,14.03.2026 року о 20 год. 08 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: умисні дії фізичного характеру, що полягало у нанесені удару рукою по тілу, чим завдав фізичного болю, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Галушка В.В. в судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження по справі. 
В обґрунтування зазначає, що в матеріалах справ про адміністративні правопорушення містяться пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких: 07.03.2026 року він перебував у місці свого проживання разом із двома неповнолітніми дітьми. Близько 23.00 години додому повернулась дружина ОСОБА_2 , перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 відмовився впускати її у приміщення квартири, оскільки, як це вбачається з його пояснень, у подружжя була домовленість про те, щоб дружина не була відсутня на місці проживання вночі. Після того, як ОСОБА_2 зателефонувала в поліцію, чоловік впустив її до житла. 14.03.2026 року він домашнього насильства не вчиняв, з приписами та адміністративною постановою не згідний.
Захисник зазначає, що з письмових пояснень ОСОБА_2 слідує наступне: 07.03.2026 року вона поверталась додому, не могла своїм ключем відкрити двері та потрапити до квартири. На її думку, чоловік перешкоджав їй відкрити замок з другої сторони. 14.03.2026 року близько 20 години по місцю проживання між подружжям виник словесний конфлікт, в ході якого чоловік обзивав її нецензурними словами, вдарив у ліве плече, чим завдав їй фізичного болю, після чого погрожував подальшою фізичною розправою. Після цього ОСОБА_2 зателефонувала в поліцію та конфлікт з приїздом працівників правоохоронних органів припинився. Будь-які інші документи в матеріалах справи відсутні. 
Захисник стверджує, що відсутність у ОСОБА_1 умисного мотиву на вчинення дій, зазначених у диспозиції ст.173-2 КУпАП, вказує на відсутність суб`єктивної сторони і не дає достатніх підстав для кваліфікації дій за цією нормою Закону.
Факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.
Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, як домашнє насильство економічного та фізичного характеру, проте не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна, її ознаки, в якій формі такі дії мали місце, хоча це прямо випливає з диспозиції статті 173-2 КУпАП.
Наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді можливого спричинення шкоди фізичному здоров`ю ОСОБА_2 хоча і відображена у протоколі про адміністративне правопорушення, і зокрема, у матеріалах даної справи, а саме в поясненнях потерпілої, але її зміст не розкрито та не доведено за стандартом поза розумним сумнівом. Фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита, як і не підтверджена зібраними доказами.
Захисник наголошує, що як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД №392776 форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства хоча і була проведена, проте немає жодних доказів, які були б належними та достатніми і які б достовірно вказували на спричинення ОСОБА_1 своїй дружині певного тілесного ушкодження. У матеріалах справи немає ні висновку про стан здоров`я та тілесні ушкодження, ні направлення на лікування, ні відеозаписів дій кривдника та фотографій наслідків насильства, таких як синці та подряпини на тілі.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД №989901 так само не наведено жодних доказів, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 економічного насильства щодо своєї дружини.
Окрім цього, заслуговує на увагу те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №989901 від 21.03.2026 року в порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, складено лише 21.03.2026 року, тобто через чотирнадцять днів з дати виявлення правопорушення 07.03.2026 року, а не пізніше двадцяти чотирьох годин із моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Отже, з матеріалів адміністративних справ вбачається, що відомості, які могли б свідчити про фізичне та економічне насильство, містяться лише в письмових поясненнях ОСОБА_2 . Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину чоловіка, немає. Посадова особа, яка склала протокол, не довела, що в діях особи містяться ознаки домашнього насильства та наявний склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.
Отже, у справі відсутні належні, достатні, допустимі та достовірні докази на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства, тобто складу правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.
А тому захисник просить закрити провадження у справі № 439/1120/26 Бродівського районного суду Львівської області з розгляду протоколів серії ВАД № 392776 від 14.03.2026 року та серії ВАД №989901 від 21.03.2026 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 повністю доводиться матеріалами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 989901 від 21.03.2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 07.03.2026 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 392776 від 14.03.2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.03.2026 року, де він чітко зазначає, що він не впускав дружину в квартиру, при цьому з нею мешкає за вищевказаною адресою, як сім`я.
Пояснення та твердження адвоката Галушки В.В. в судовому засіданні про відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд розцінює як спосіб уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене.
На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення .
Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа, вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, яка є найбільшою. 
Обираючи вид та міру стягнення, суддя враховує особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення його наслідки, обставини, що пом`якшують відповідальність – відсутні, обставини, що обтяжують відповідальність – відсутні, вимоги ст. 36 КУпАП, приходить до висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.
Окрім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі, встановленому цим законом.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 283, 284 п. 1 ч. 1 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього відповідно до статті 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. (одержувач коштів: ГУК у м. Києві; розрахунковий рахунок UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; код ЄДРПОУ 37993783).
У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення порушникові постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена.
Апеляція на постанову подається протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області.

Суддя     О.В. Рахімова