ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 червня 2026 року	Справа №160/14898/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач з урахуванням уточненого позову від 04.07.2025 року, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом №75 від 19.02.2025 р. засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву від 31.01.2025 року про надання відстрочки від мобілізації на особливий період громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , та прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
В обґрунтування позову зазначено, про те, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 та є батьком дитини з інвалідністю віком до 18 років. 05.02.2025 року позивач звернувся засобами поштового зв`язку- цінним листом з описом вкладення до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою від 31.01.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII та додав документи визначені додатком 5 Порядку №560. За результатами розгляду заяви Комісією було прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову позивачу у зв`язку з тим, що заява не відповідає п. 58 Порядку № 560, а саме - позивачем не подано військово-облікового документу військовозобов`язаного. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає таким що порушує його права, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 28 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, а саме: визначитись із суб`єктним складом відповідачів по справі, а також предметом спору у справі (дії, бездіяльність чи рішення ним оскаржуються) та у разі необхідності, подати до суду уточнений позов у кількості примірників, залежно від складу учасників справи, складеного з дотриманням вимог, встановлених ч. 5 ст. 160 КАС України.
На виконання ухвали суду від 28 травня 2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача 04.07.2025 року надійшла уточнена позовна заява.
Ухвалою суду від 04 липня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. 
Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 копію рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №75 від 19.02.2025 року щодо відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаному ОСОБА_1 .
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача– 07.07.2025 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа. 
25 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву, в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 05.02.2025 року засобом поштового переказу до ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла заява на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дана заява була зареєстрована 05.02.2025 року за вх.№ Д-435/4. Заява містилась на одному аркуші та мала наступні додатки: копія паспорта ОСОБА_1 та копія картки фізичної особи - платника податків; копія витягу з реєстру територіальних громад; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 ; копія корінця медичного висновку №2224 про дитину з інвалідністю віком до 18 років; копія індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів на ім`я ОСОБА_3 . Комісією з питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаним при ІНФОРМАЦІЯ_4 19 лютого 2025 року була розглянута заява на відстрочку. Протоколом № 75 від 19.02.2025 року було прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки. Рішення про відмову в наданні відстрочки, яке оформлене протоколом №75 від 19.02.2025 року мотивоване тим, що до заяви на відстрочку, позивачем не додано документу військовозобов`язаного. Відтак, подані позивачем документи не відповідають вимогам встановленими пунктом 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560. Таким чином, позивачу було відмовлено у результаті не виконання ним двох вимог, які встановлені Порядком № 560. Відповідач наголошує на тому, що позивач направив заяву на відстрочку засобом поштового переказу. Відповідно, позивач мав до наданих підтвердних документів долучити копію військово-облікового документу (військово-обліковий документ в електронній формі). Однак дану вимогу 560 Порядку, останнім не було виконано. Відповідно, на підставі не виконання вимог, які передбачені пунктом 58 Порядку 560, Комісією прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки позивачу. Отже, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та позовну заяву безпідставною та такою, яка не підлягає задоволенню. Також на виконання вимог ухвали суду від 04.07.2025 року відповідачем разом із відзивом надано повідомлення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , №ю/1695 від 19.02.2025 року щодо відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаному ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 16.11.2016, яка відповідно до корінця медичного висновку №2224 від 29.10.2024 року є дитиною з інвалідністю віком до 18 років.
З метою реалізації права на відстрочку від призову, 03.02.2025 року на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення позивачем було направлено заяву від 31.01.2025 року за формою Додаток 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, у якій позивач повідомляв, що є особою, яка на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Просив розглянути заяву та оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Про результати розгляду заяви та прийняте рішення просив повідомити письмово. 
До заяви було надано: копія паспорту, код, витяг; копія свідоцтва про народження дитини; копія корінця медичного висновку про дитину з інвалідністю; копію форми індивідуальної програми реабілітації.
Відповідно даних з сайту «Укрпошта» поштове відправлення було вручене особисто відповідальному співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_1 - 05.02.2025, проте відповіді на зазначену заяву позивачем не отримано.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, щодо не розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року по справі №160/5959/25 (суддя Юрков Е.О.) у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
-визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви від 31.01.2025 року про надання відстрочки від мобілізації на особливий період громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ;
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву від 31.01.2025 року про надання відстрочки від мобілізації на особливий період громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , та прийняти рішення щодо відстрочки на військову службу під час мобілізації у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року з урахуванням того, що позивач є батьком дитини з інвалідністю віком до 18 років, відмовлено.
Зазначене рішення не оскаржено та набрало законної сили – 22.05.2025 року.
23 квітня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив направити на поштову або на електронну адреси рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яку отримано ІНФОРМАЦІЯ_3 – 26.04.2025 року та зареєстровано за вх. №6678/4.
15 травня 2025 року (вих. №10/4875) ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено на поштову адресу повідомлення від 19.02.2025 року №ю/1695.
Згідно із повідомленням від 19.02.2025 року №ю/1695, зазначено, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто заяву позивача та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду повідомлено, що протоколом від 19 лютого 2025 року № 75 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомила, що останній підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причина відмови: пунктом 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 року № 560, встановлено під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання. Однак до заяви на відстрочку позивачем не подано військово-облікового документу військовозобов`язаного. Відтак, подані позивачем документи не відповідають вимогам встановленими пунктом 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.
Вважаючи протиправним рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №75 від 19.02.2025 р., в частині відмови в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, останній звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни проходять військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України,Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду даної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 року (далі - Закон №389-VIII, у редакції станом на момент спірних правовідносин).
Відповідно до визначень, які наведені у статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-ХІІ):
мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;
мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону №3543-ХІІ з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Суд зазначає, що Закон № 3543-ХІІ визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач разом з заявою про надання відстрочки подав: копію паспорту, копію РНОКПП, витяг про місце проживання, копію свідоцтва про народження дитини; копію корінця медичного висновку про дитину з інвалідністю; копію форми індивідуальної програми реабілітації.
16 травня 2024 року Кабінетом Міністрів України постановою №560 затверджено «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі Порядок №560), який, зокрема, визначає процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Так, перелік підтверджуючих документів, які військовозобов`язані повинні надати на розгляд комісії ТЦК та СП, для вирішення питання про надання відстрочки передбачений Додатком 5 «Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до вказаного Порядку.
Згідно із пунктом 5 Додатку 5 Порядку №560 для підтвердження права на відстрочку жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років, для підтвердження інвалідності дитини подають - медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ, або індивідуальна програма реабілітації дитини з інвалідністю, видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, а для підтвердження родинних стосунків з батьками (для рідних батьків) - свідоцтво про народження дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного.
Суд зауважує, що позивачем для вирішення питання про надання відстрочки надано перелік документів, який відповідає додатку 5 до Порядку №560, які підтверджують право останього на відстрочку, визначену п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII.
Однак, згідно із абз. 1-2 п. 58 Порядку №560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Здійснивши аналіз положень Порядку №560 суд приходить до висновку, що Додаток 5 до вказаного Порядку містить окремі положення, що стосуються переліку документів, які підтверджують конкретні обставини для надання конкретного типу відстрочки, а положення п. 58 Порядку №560 передбачають загальні вимоги для звернення із заявою про надання відстрочки.
Щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації з підстави неподання військово-облікового документа, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
- ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
- розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі Порядок № 1487).
Відповідно до п. 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з п. 20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є: для призовників посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів військовий квиток.
Відтак, з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації особа повинна надати військово-обліковий документ та інші документи, за результатами розгляду яких військовими органами комплектування та соціальної підтримки за місцем військового обліку приймається рішення про наявність або відсутність у особи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Щодо наявності відповідного права вчинється відповідна відмітка у військовому квитку або запис у посвідченні.
Рішення (видача довідок, внесення відміток та записів у військово-облікові документи) органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, приймаються по відношенню до громадян України (призовників, військовозобов`язаних), які перебувають на військовому обліку у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та підпорядкованих відділах.
Як вже встановлено судом, 31.01.2025 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив надати йому відстрочку від призову під час мобілізації.
Проте, суд зазначає, що оскільки позивачем не надано відповідачу військово-обліковий документ, що посвідчує особу військовозобов`язаного і визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, відповідач не мав підстав для прийняття позитивного рішення щодо порушеного питання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не мав підстав для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу, оскільки надані останнім документи не були достатніми для прийняття відповідного рішення, а саме відсутній військово-обліковий документ. З огляду на це, суд не встановив протиправності дій щодо рішення відповідача в цій частині.
При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу, додавши до неї всі необхідні та передбачені законом документи, а саме копію військово-облікового документа (військово-обліковий документ в електронній формі).
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів по справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги позивача необхідно залишити без задоволення в повному обсязі.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Суд також зазначає, що частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем доведено правомірність прийнятих рішень у спірних відносинах, у зв`язку із чим, відсутні підстави для задоволення позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева