Справа № 157/773/26
Провадження № 3/157/359/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року	місто Камінь-Каширський	

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Ходачинський Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , притягався до адміністративної відповідальності 31.08.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП,
за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
ОСОБА_1 16 квітня 2026 року о 17 год 15 хв на вул. Польовій у м. Камені-Каширському Волинської області, повторно протягом року керував автомобілем марки «Mercedes-Benz ML 350», номерний знак НОМЕР_1 , який на лежить ОСОБА_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, не заперечував обставин вчинення адміністративного правопорушення. Повідомив, що усвідомлює протиправність своїх дій, просив не позбавляти його права керування транспортним засобами. На уточнення судді зауважив, що після проходження теоретичної підготовки не здав практичний тест для отримання посвідчення водія, оскільки перебував на заробітках.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Федчик С.В. у судовому засіданні заявив клопотання, у якому просив врахувати при винесенні постанови у справі, що ОСОБА_1 повністю визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та розкаюється у вчиненому; є членом сім`ї загиблого Захисника України. ОСОБА_1 пройшов теоретичну підготовку з керування транспортним засобом за відповідною програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» в Автомобільній школі Волинської обласної організації всеукраїнської спілки автомобілістів. Також просить врахувати молодий вік ОСОБА_1 , який має лише 18 повних років, та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин. Окрім того, ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення та на даний час не має посвідчення водія, йому ніколи не надавалося право керування транспортними засобами та він такого права не позбавлявся.
Також зауважив, що з огляду на положення п. 1.10 Правил дорожнього руху України, п. 2 постанови КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», роз`яснення у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005, ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення не був водієм у розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не був наділений спеціальним правом керування транспортним засобом, а тому останнього неможливо позбавити такого права. Стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами за ч. 5 ст. 126 КУпАП може застосовуватися до осіб, які уже позбавлялися такого права і строк дії такого стягнення ще не минув, і не може застосовуватися до осіб, які такого права ніколи не отримували. Просить при визначенні міри відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, обмежитися накладенням стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Крім повного визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується доказами у справі: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 642509 від 16.04.2026 в якому зазначений склад правопорушення; відеозаписами з реєстратора; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5611207 від 31.08.2025.
Частиною п`ятою ст. 126 передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. У другій частинні статті визначено правопорушенням керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Суддя зауважує, що конструкція об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення не передбачає наявності статусу водія в особи, яка керує транспортним засобом, а навпаки – саме відсутність наданого права керування і є протиправною поведінкою.
У ч. 2 ст. 30 КУпАП наявне формулювання «позбавлення ОСОБА_3 даному громадянинові права керування транспортними засобами», у зв`язку з чим ця норма тлумачиться як колізія, яка повинна трактуватись на користь громадянина, тобто особу не можна позбавити права, яке їй не надавалось. Суддя вважає таке тлумачення формалізмом, оскільки ч. 3 ст. 30 КУпАП уточнює випадки, коли таке покарання не може застосовуватися. Тобто законодавець не передбачив неможливість застосування позбавлення права керування транспортними засобами до осіб, яким таке право не надавалося.
Посилання захисника на висновки у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 є неактуальними, оскільки норми КУпАП на час висновків передбачали застосування позбавлення спеціального права тільки як основне покарання. Станом на момент вчинення цього правопорушення частина перша ст. 25 КУпАП діє у редакції Закону України № 1446-VIII від 07.07.2016 та дозволяє застосовувати цей вид стягнення як основне, так і додаткове стягнення
Аналізуючи обґрунтування поданого захисником клопотання щодо особи правопорушника, який пройшов відповідну програму підготовки, суддя зауважує, що згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 - об`єднана палата звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Суддя бере до уваги, що після притягнення до адміністративної відповідальності 31.08.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 пройшов теоретичну підготовку з керування транспортним засобом за відповідною програмою підготовки водіїв та мав можливість отримати посвідчення водія, проте свідомо продовжив протиправну поведінку у виді керування транспортним засобом без посвідчення водія.
Статус члена сім`ї загиблого Захисника України суддя не кваліфікує як пом`якшуючу обставину, оскільки статус дитини ОСОБА_4 не може бути індульгенцією від свідомих протиправних дій, зважаючи на повторний та умисний характер правопорушення, що вчинено особою, яка обізнана з теоретичною частиною правил дорожнього руху.
Враховуючи зазначений вище характер вчиненого адмінправопорушення, що при цьому не спричинило тяжких наслідків, дані про особу, який є особою молодого віку, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючу обставину – щире розкаяння, суддя вважає доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на мінімальний строк санкції статті та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки такий не є власністю порушника.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. 126, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років.
У разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови з ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір штрафу 81600 (вісімдесят одну тисячу шістсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Камінь-Каширського районного суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 05.06.2026.

Суддя	Роман ХОДАЧИНСЬКИЙ