ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
01.07.2026	Справа № 910/66/26	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Київ» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.Строй» 
про стягнення 186 705,63 грн
Суддя Смирнова Ю.М.
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТС Київ» (далі - позивач, ТОВ «ТС Київ») звернулося до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.Строй» (далі - відповідач, ТОВ «С.В.Строй») про стягнення 186 705,63 грн, з яких: 169 732,39 грн основного боргу та 16 973,24 грн штрафу.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за укладеним між сторонами Договором оренди № 18032025 від 18.03.2025 в частині своєчасної та повної оплати передбачених чим правочином платежів.
Автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 910/66/26 та справу передано на розгляд судді Смирновій Ю.М. 
Ухвалою суду від 12.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п?яти днів з дня отримання відзиву на позов.
Також вказаною ухвалою суду попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (частина друга ст. 178 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною п`ятою ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.
Відповідно до частин другої та третьої ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята ст. 242 ГПК України).
Нормами частини четвертої ст. 89 ЦК України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.
За приписами частини першої ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Згідно із частиною першою ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
Приймаючи до уваги викладене, на виконання приписів ГПК України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 12.01.2026 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№ R067079574020) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Однак, конверт з ухвалою суду від 12.01.2026, який направлявся на адресу ТОВ «С.В.Строй»: 02125, м. Київ, пр. Нарбута Георгія, буд. 3, офіс 7, був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку Укрпошта з відміткою: «закінчення встановленого терміну зберігання».
Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справа № 917/1998/19 та від 06.07.2021 у справі № 921/494/20.
Суд зазначає, що повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» свідчить, що рішення (ухвала) не вручена з причин, які не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.
В той же час, суд враховує, що до повноваження суду не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 814/1469/17, від 23.06.2020 у справі № 640/740/19 та від 03.08.2022 у справі № 352/54/19.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22 зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20).
Крім того, суд зазначає, що згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.01.2026 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не подано відзиву на позов, як і не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини другої ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у частині дев`ятій ст. 165 ГПК України.
За приписами частини п`ятої ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до частини п`ятої ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у справі матеріалами.
Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025 між ТОВ «ТС Київ» (далі - Орендодавець) та ТОВ «С.В.Строй» (далі - Орендар) було укладено Договір оренди № 18032025 (далі - Договір). 
Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим Договором Орендодавець передає Орендареві за плату на певний строк у користування майно (надалі - «об`єкт оренди») для здійснення господарської діяльності. У користування передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
Місце використання об`єкту оренди (адреса): згідно акту приймання-передачі (специфікації) (п. 1.3. Договору).
Пунктом 1.4. Договору передбачено, що ціна, строк оренди, відновлювальна вартість та перелік майна, що передається в оренду, визначається у специфікаціях та/або актах приймання-передачі майна, що є невід`ємними частинами цього Договору.
Згідно з п. 2.1. Договору, Орендар вступає в строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди, за яким об`єкт оренди передається у користування Орендарю (надалі - «акт прийняття в оренду»).
Орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди Орендодавцю на Склад не пізніше останнього робочого дня строку, на який він передавався, а у разі передання об`єкту оренди на невизначений строк - у день підписання акту приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди (п. 3.1. Договору).
Відповідно до п. 3.6. Договору, у разі неповернення Орендарем об`єкта оренди після повторного звернення Орендодавця з такою вимогою, вважається, що об`єкт оренди втрачено Орендарем. При цьому, Орендар зобов`язаний протягом трьох банківських днів перерахувати Орендодавцю суму компенсації втраченого майна, відповідно до ринкової вартості об`єкту оренди, станом на день відшкодування, але не менше розміру відновлювальної вартості, вказаної у специфікаціях та/або актах прийняття в оренду. 
Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (пп. 4.3.1. п. 4.3. Договору).
Умовами п. 5.1. Договору сторони погодили, що за користування об`єктом оренди Орендар зобов`язаний сплачувати Орендодавцю орендну плату з моменту передачі майна в оренду до моменту його повернення Орендодавцеві. Розрахунки здійснюються наступним чином: перший платіж - на умовах 100% передплати суми оренди за розрахунковий період, наступні платежі - на умовах 100% передплати суми оренди за розрахунковий період, що здійснюються не пізніше, як за 5 днів до початку розрахункового періоду. Розрахунковий період дорівнює 30 календарних днів.
Розмір орендної плати, в т.ч. ПДВ, визначається у специфікаціях та/або актах прийняття в оренду (п. 5.2. Договору).
Згідно з п. 5.3. Договору, обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування її індексації. 
Орендодавець може змінювати розмір орендної плати в односторонньому порядку, попередивши про такі зміни за 10 календарних днів Орендаря. Зміна розміру орендної плати може здійснюватись не частіше, ніж один раз в 4 місяці. Підписуючи даний договір, Орендар надає згоду на таку зміну розміру орендної плати Орендодавцем в односторонньому порядку (п. 5.4. Договору).
Відповідно до п. 5.6. Договору, якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення об`єкту оренди, з наступного дня після того, як Орендар повинен був повернути об`єкт оренди, нараховується подвійна плата за користування об`єктом оренди за весь час прострочення його повернення.
Орендар зобов`язаний, до моменту передачі майна в оренду, перерахувати Орендодавцю суму, що дорівнює 100% ціни орендного користування за 30 календарних днів та суму застави (п. 5.7. Договору).
Пунктом 5.8. Договору передбачено, що у разі забезпечення своїх зобов`язань, до моменту передачі майна в оренду, Орендар перераховує Орендодавцю суму застави у розмірі, що визначається у специфікаціях та/або актах прийняття в оренду. Сума застави повертається Орендарю протягом трьох банківських днів з моменту належного виконання обов`язку щодо повернення об`єкта оренди Орендодавцю. Орендодавець має право зарахувати суму застави в рахунок орендних платежів у разі прострочення Орендарем обов`язку щодо здійснення розрахунків за орендне користування та/або в рахунок відшкодування вартості відновлення пошкодженого або втраченого об`єкта оренди.
Всі платежі, що здійснюються Орендарем, Орендодавець має право зарахувати у такій послідовності: сума відшкодування вартості пошкодженого або втраченого майна, відшкодування збитків, штрафні санкції, сума заборгованості за орендне користування (п. 5.9. Договору).
Умовами п. 6.1. Договору передбачено, що цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін.
Договір укладено на невизначений строк. Строк кожної окремої оренди визначається у специфікаціях та/або актах приймання-передачі об`єкта оренди. У будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 6.2. Договору).
Згідно з п. 6.3. Договору, строк дії цього Договору та строк кожної окремої оренди вважається поновленим або продовженим на невизначений строк у зв`язку з продовженням користування Орендарем об`єктом оренди після закінчення строку, на який майно передавалось та за умови відсутності вимоги Орендодавця до Орендаря про повернення об`єкта оренди.
Закінчення строку цього договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 6.7. Договору).
Відповідно до п. 7.2. Договору, за порушення п. 5.1. Договору Орендар сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.
Нарахування штрафних санкцій здійснюється сторонами протягом 1 (одного) року (п. 7.3. Договору).
Пунктом 8.2. Договору передбачено, що до правовідносин врегульованих цим Договором не застосовуються положення 3У «Про оренду державного та комунального майна».
Сторонами у Додатку № 1 до Договору були погодженні умови приймання та видачі обладнання. 
Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду майно на загальну суму 9 500 000,00 грн з ПДВ, перелік, кількість та вартість якого визначений у підписаному між сторонами без заперечень Акті приймання-передачі № 142 від 18.03.2025.
За погодженими сторонами умовами відповідно до Акту приймання-передачі № 142 від 18.03.2025, загальна вартість оренди обладнання у кількості 423 шт. за добу становить 633,33 грн з ПДВ; мінімальний строк оренди 15 діб; гарантійний платіж за оренду майна - 30 000,00 грн; всього кількість діб оренди - 15; всього вартість оренди - 9 500,00 грн з ПДВ; дата початку оренди - 28.03.2025; момент закінчення строку оренди - 11.04.2025. 
Як зазначає позивач, ним було виконано свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, що підтверджується актом приймання-передачі об`єкту оренда, тоді як відповідач свої зобов`язання не виконує, в результаті чого з 28.03.2025 по 04.01.2026 включно (283 діб) у останнього виникла заборгованість перед позивачем, яка з урахуванням здійснення часткової оплати у розмірі 9 500,00 грн, що підтверджується випискою банку по рахунку за 28.03.2025, становить 169 732,39 грн (283 діб х 633,33 грн з ПДВ за добу = 179 232,39 грн - 9 500,00 грн), на яку, відповідно до п. 7.2. Договору, було нараховано 10% штрафу. 
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Спірні правовідносини стороні виникли на підставі Договору оренди № 18032025 від 18.03.2025.
Згідно з частиною першою ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Умовами п. 6.2. Договору передбачено, що Договір укладено на невизначений строк. Строк кожної окремої оренди визначається у специфікаціях та/або актах приймання-передачі об`єкта оренди.
Як встановлено судом, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду майно, перелік, кількість та вартість якого визначений у підписаному між сторонами Акті приймання-передачі № 142 від 18.03.2025, згідно з умовами якого: всього кількість діб оренди - 15; всього вартість оренди - 9 500,00 грн з ПДВ; дата початку оренди - 28.03.2025; момент закінчення строку оренди - 11.04.2025.
Разом з тим, строк дії цього Договору та строк кожної окремої оренди вважається поновленим або продовженим на невизначений строк у зв`язку з продовженням користування Орендарем об`єктом оренди після закінчення строку, на який майно передавалось та за умови відсутності вимоги Орендодавця до Орендаря про повернення об`єкта оренди (п. 6.3. Договору).
Доказів надання позивачем вимоги відповідачу щодо повернення майна, а також доказів повернення відповідачем орендованого майна позивачу у відповідності до умов п. 3.1. Договору в матеріалах справи відсутні. 
Частиною першою ст. 762 ЦК України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина п`ята ст. 762 ЦК України).
У відповідності до частин першої та четвертої ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Умовами п. 5.1. Договору сторони погодили, що за користування об`єктом оренди Орендар зобов`язаний сплачувати Орендодавцю орендну плату з моменту передачі майна в оренду до моменту його повернення Орендодавцеві. Розрахунки здійснюються наступним чином: перший платіж - на умовах 100% передплати суми оренди за розрахунковий період, наступні платежі - на умовах 100% передплати суми оренди за розрахунковий період, що здійснюються не пізніше, як за 5 днів до початку розрахункового періоду. Розрахунковий період дорівнює 30 календарних днів.
Розмір орендної плати, в т.ч. ПДВ, визначається у специфікаціях та/або актах прийняття в оренду (п. 5.2. Договору).
Згідно з умовами Акту приймання-передачі № 142 від 18.03.2025, загальна вартість оренди обладнання у кількості 423 шт. за добу становить 633,33 грн з ПДВ; мінімальний строк оренди 15 діб; гарантійний платіж за оренду майна - 30 000,00 грн; дата початку оренди - 28.03.2025; момент закінчення строку оренди - 11.04.2025.
Як зазначалось, доказів повернення об`єкту оренди з 12.04.2025 до матеріалів справи надано не було.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, відповідач, з моменту прийняття в оренду вказаного в Договорі майна, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі № 142 від 18.03.2025, взяв на себе зобов`язання, відповідно до умов Договору оренди, своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцеві орендну плату (пп. 4.3.1. п. 4.3. Договору).
Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Отже, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України, враховуючи приписи п. 5.1. Договору, відповідач повинен був сплачувати орендну плату за Договором на умовах 100% передплати суми оренди за розрахунковий період, що здійснюються не пізніше, як за 5 днів до початку розрахункового періоду (розрахунковий період дорівнює 30 календарних днів).
Проте, як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідачем 28.03.2025 було здійснено лише часткову оплату орендної плати у загальному розмірі 9 500,00 грн, що підтверджується випискою банку по рахунку за 28.03.2025, у зв`язку з чим, станом на 04.01.2026 включно, що передує дню подання позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем з оплати орендної плати за спірним Договором становить 169 732,39 грн (283 діб х 633,33 грн з ПДВ за добу = 179 232,39 грн - 9 500,00 грн), яка підтверджена матеріалами справи та не спростована відповідачем.
При цьому, в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо розміру орендної плати за спірний період.
Також матеріали справи не містять доказів повної або часткової сплати орендної плати за спірний період. 
Слід зазначити, що судом прийнято до уваги сплату 28.03.2025 відповідачем також гарантійного платежу за оренду майна у розмірі 30 000,00 грн, що підтверджується випискою банку по рахунку за 28.03.2025.
Разом з тим, умовами п. 5.8. Договору передбачено, що у разі забезпечення своїх зобов`язань, до моменту передачі майна в оренду, Орендар перераховує Орендодавцю суму застави у розмірі, що визначається у специфікаціях та/або актах прийняття в оренду. Сума застави повертається Орендарю протягом трьох банківських днів з моменту належного виконання обов`язку щодо повернення об`єкта оренди Орендодавцю. Орендодавець має право зарахувати суму застави в рахунок орендних платежів у разі прострочення Орендарем обов`язку щодо здійснення розрахунків за орендне користування та/або в рахунок відшкодування вартості відновлення пошкодженого або втраченого об`єкта оренди.
Проте, позивач не скористався своїм правом зарахувати суму гарантійного платежу, сплаченого відповідачем у розмірі 30 000,00 грн, в рахунок орендних платежів у разі прострочення Орендарем обов`язку щодо здійснення розрахунків за орендне користування, доказів протилежного ні позовна заява, ні матеріали справи не містять. 
Відповідно до частини першої ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом положень ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до частини першої ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша ст. 77 ГПК України).
Згідно з ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймачі до уваги вищевикладене, наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати на суму 169 732,39 грн.
Також, за порушення відповідачем строків сплати орендної плати, позивач просить суд стягнути з відповідача 16 973,24 грн штрафу.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша ст. 612 ЦК України).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (частина перша ст. 546 ЦК України).
Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга ст. 549 ЦК України).
Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 7.2. Договору, за порушення п. 5.1. Договору Орендар сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.
Нарахування штрафних санкцій здійснюється сторонами протягом 1 (одного) року (п. 7.3. Договору).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, судом встановлено, що він розрахований вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 16 973,24 грн (169 732,39 грн х 10%) також підлягають задоволенню.
Контррозрахунку заявленої до стягнення суми штрафу відповідачем надано не було. 
За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Слід зазначити, що за подання позовної заяви з долученими до неї документами в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», застосовується понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8, визначений частиною третьою ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим, судовий збір у даній справі за подання майнової вимоги у розмірі 186 705,63 грн становить 2 662,40 грн (3 328,00 грн х 0,8).
Враховуючи висновки суду про задоволення позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.
Також, позивачем у позовній заяві було повідомлено, що судові витрати по справі складатимуться з судового збору, який відповідно до Закону України «Про судовий збір» становить 3 328,00 грн.
Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.Строй» (02125, м. Київ, пр. Нарбута Георгія, буд. 3, офіс 7; ідентифікаційний код 35420066) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Київ» (08205, Київська обл., Бучанський р-н, м. Ірпінь, вул. Київська, буд. 53, офіс 1032; ідентифікаційний код 44978512) 186 705 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот п`ять) грн 63 коп., з яких: сума основного боргу у розмірі 169 732 (сто шістдесят девять тисяч сімсот тридцять дві) грн 39 коп. та штраф у розмірі 16 973 (шістнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн 24 коп., а також судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова