ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9196/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року (суддя 1-ї інстанції Батрак І.В.) в адміністративній справі №280/9196/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
17.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій з урахуванням уточнень, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення №083950017500 від 25.04.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ, а саме з 17.04.2025 (тобто з останнього дня звернення до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах);
- зобов`язати відповідача внести позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 02.11.1989 по 26.11.1996, що складає 06 років 08 місяців 20 днів згідно з довідкою ПАТ «Запорізький домобудівельний комбінат» та дає право на отримання пільгової пенсії за віком по Списку №2.
На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві вказує, що період трудової діяльності позивача підтверджений належним чином оформленими документами, наданими ним разом із заявою про підтвердження стажу роботи, а рішення пенсійного органу про відмову у зарахуванні до стажу роботи на пільгових умовах та про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку є протиправними та необґрунтованими.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №083950017500 від 25.04.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 28.11.1989 по 26.11.1996 на ПАТ «Запорізький домобудівельний комбінат» до пільгового стажу за Списком №2, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.04.2025 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.
В решті позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу періоду роботи з 28.11.1989 по 26.11.1996. На думку скаржника, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах має підтверджуватися належними документами, передбаченими законодавством, зокрема уточнюючою довідкою та рішенням відповідної комісії Пенсійного фонду. Оскільки таких документів позивачем не надано, відсутні правові підстави для зарахування спірного періоду до пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах. Крім того, скаржник вважає, що суд безпідставно втрутився у дискреційні повноваження пенсійного органу щодо оцінки поданих документів та вирішення питання про призначення пенсії.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1985, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема з 28.11.1989 по 26.11.1996 працював електрозварником ручного зварювання на ПАТ «Запорізький домобудівельний комбінат» (записи №№9-11).
Так, згідно з довідками від 07.03.2023 №02, від 22.05.2023 №02/1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач з 28.11.1989 по 26.11.1996 працював повний робочий день на ПАТ «Запорізький домобудівельний комбінат» та виконував роботи на новому капітальному будівництві за професією, посадою електрозварника ручного зварювання, що передбачена Списком №2 розділ ХХХІІ – загальні професії Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, розділ ХХХІІІ – загальні професії – 23200000 – 19906 Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, Розділ ХХХІІІ – загальні професії – 23200000 – 19906 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.
17.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком пільгових згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №083950017500 від 25.04.2025, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) за відсутністю необхідного пільгового стажу - 07 років 06 місяців. Страховий стаж заявника становить 38 років 01 місяць 28 днів. Пільговий стаж заявника 08 місяців 23 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за наданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. За наданими документами до пільгового стажу не зараховано період: з 28.11.1989 по 26.11.1996 згідно довідки ПАТ «Запорізький домобудівельний комбінат», оскільки відсутнє рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 23.11.2027.
Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 01.05.2025 № 0800-0209-8/42271.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість, проте частково задовольнив позовні вимоги, не перебираючи на себе дискреційних повноважень пенсійного органу.
Позивачем означене рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на час спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом частини першої статті 4 цього Закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Відповідно до частини 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV визначено, що страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
Колегія суддів зазначає, що в період з 22.08.1956 по 25.01.1991 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.
У період з 26.01.1991 по 10.03.1994 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.04.2025 №083950017500 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, прийнятого за результатами розгляду його заяви від 17.04.2025, а також наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду роботи з 28.11.1989 по 26.11.1996.
Судом першої інстанції встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 06.09.1985 містить записи про його роботу у період з 28.11.1989 по 26.11.1996 електрозварником на ПАТ «Запорізький домобудівельний комбінат». 
Вказана посада належить до робіт, зайнятість на яких надає право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком №2, чинними у відповідні періоди роботи, а записи трудової книжки здійснені на підставі наказів по підприємству, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства, що свідчить про їх належність і допустимість як доказу.
Крім того, зазначений період додатково підтверджується довідками від 07.03.2023 №02 та від 22.05.2023 №02/1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, зі змісту яких вбачається, що позивач працював повний робочий день електрозварником ручного зварювання на роботах нового капітального будівництва, які віднесені до Списку №2 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.
Підставою ж для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах відповідач визначив відсутність необхідного пільгового стажу. При цьому у спірному рішенні зазначено, що період роботи з 28.11.1989 по 26.11.1996 не було зараховано до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Оцінюючи наведені доводи пенсійного органу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх необґрунтованість, оскільки відповідач не навів жодних мотивів, які б свідчили про недостовірність або неналежність записів трудової книжки чи відомостей, зазначених в уточнюючих довідках. Водночас трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, а її записи у сукупності з наданими довідками належним чином підтверджують характер та умови праці позивача у спірний період.
Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на відсутність рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області як підставу для незарахування спірного періоду до пільгового стажу, оскільки відповідачем не наведено жодної норми законодавства, яка б ставила підтвердження пільгового стажу у залежність від наявності такого рішення за умови подання особою належних і допустимих доказів, що підтверджують характер та умови виконуваної роботи. При цьому рішення комісії не є самостійною підставою для виникнення права на пільговий стаж, а має допоміжний характер та спрямоване на перевірку поданих документів у разі виникнення сумнівів щодо їх достовірності або достатності.
В контексті спірних правовідносин колегія суддів також враховує, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду України мають право витребовувати від підприємств, установ та організацій документи, необхідні для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, достовірність поданих відомостей та умови праці особи.
Отже, у разі виникнення сумнівів щодо наявності у позивача необхідного пільгового стажу відповідач був наділений достатніми повноваженнями для витребування додаткових документів та перевірки достовірності поданих відомостей. Водночас матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на перевірку таких обставин, що свідчить про невикористання ним наданих законом повноважень для всебічного та повного з`ясування обставин, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення щодо призначення позивачу пенсії.
З огляду на викладене, враховуючи наведені норми законодавства, правові висновки Верховного Суду та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №083950017500 від 25.04.2025 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, зв`язку з цим належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період його роботи на ПАТ «Запорізький домобудівельний комбінат» з 28.11.1989 по 26.11.1996 та повторно розглянути заяву від 17.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про безпідставне втручання суду у дискреційні повноваження пенсійного органу щодо оцінки поданих документів та вирішення питання про призначення пенсії, оскільки предметом судового розгляду у цій справі була перевірка законності оскаржуваного рішення та повноти врахування відповідачем поданих доказів, тоді як суд не здійснював оцінку пенсійних прав позивача замість уповноваженого органу і не приймав рішення про призначення пенсії, а лише зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року в адміністративній справі №280/9196/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 17 червня 2026 року. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак