Справа №345/2212/26 
Провадження № 2/345/1945/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
02.06.2026 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Гапоненка Р.В., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8365578 від 09.10.2024, в розмірі 16040,00 грн., за кредитним договором № 5071285 від 29.10.2024, в розмірі 11730,00 грн., а також судовий збір, що сплачений при подані позовної заяви. 
Свої вимоги мотивує тим, 09.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №8365578. Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна». 09.10.2024, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «Авентус Україна» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «Авентус Україна» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №8365578, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор С7662, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. 10.06.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-12/25, відповідно до умов якого «Авентус Україна» відступило ТзОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №8365578 від 09.10.2024. Однак всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед ТзОВ «ФК «Свеа Фінанс» в розмірі 16040,00 грн.
Крім того, 29.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №5071285. Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна». 29.10.2024, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «Лінеура Україна» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «Лінеура Україна» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №5071285, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор 11158, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. 29.06.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-14/25, відповідно до умов якого «Лінеура Україна» відступило ТзОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 5071285 від 29.10.2024. Однак всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед ТзОВ «ФК «Свеа Фінанс» в розмірі 11730,00 грн.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи у їх відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.
У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подавав, будь яких інших клопотань та заяв від відповідача до суду подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
З урахуванням положень ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 09.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №8365578. Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна». 09.10.2024, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «Авентус Україна» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «Авентус Україна» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №8365578, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор С7662, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. 
Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту 4000,00 грн.
10.06.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-12/25, відповідно до умов якого «Авентус Україна» відступило ТзОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №8365578 від 09.10.2024.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8365578 від 09.10.2024 у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 16040,00 грн. з яких: 4000,00 грн. заборгованості за основним боргом, 4800,00 грн. заборгованості за відсотками, 7240,00 грн. заборгованості за пенею/штрафом.
29.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №5071285. Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна». 29.10.2024, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «Лінеура Україна» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «Лінеура Україна» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №5071285, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор 11158, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. 
Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту 3000,00 грн.
29.06.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-14/25, відповідно до умов якого «Лінеура Україна» відступило ТзОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 5071285 від 29.10.2024.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5071285 від 29.10.2024 станом на 26.06.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 11730,00 грн. з яких: 3000,00 грн. заборгованості за основним боргом, 7230,00 грн. заборгованості за відсотками, 1500,00 грн. заборгованості за пенею/штрафом.
Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Враховуючи факт підписання відповідачем електронних договорів, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договорів №8365578 від 09.10.2024 та № 5071285 від 29.10.2024 узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
В ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором №8365578 від 09.10.2024 виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Унверсальні платіжні рішення», позичальнику на його особисту банківську карту НОМЕР_2 , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 4000,00 грн.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором № 5071285 від 29.10.2024 виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек», позичальнику на його особисту банківську карту НОМЕР_3 , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 3000,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
А отже, встановлено, що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договорами, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану.
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею/неустойкою за договорами №8365578 від 09.10.2024 у розмірі 7240,00 грн., № 5071285 від 29.10.2024 у розмірі 1500,00 грн. суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредитів відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашав, в тому числі прострочив сплату першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, а саме за кредитним договором №8365578 від 09.10.2024 у розмірі 8800,00 грн. з яких: 4000,00 грн. заборгованості за основним боргом, 4800,00 грн. заборгованості за відсотками, та за кредитним договором № 5071285 від 29.10.2024 у розмірі 10230,00 грн. з яких: 3000,00 грн. заборгованості за основним боргом, 7230,00 грн. заборгованості за відсотками.
Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією від 31.03.2026 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1824,27 грн.
19030,00 грн х 100 / 27770,00 грн = 68,52 % (розмір задоволених позовних вимог);
2662,40 грн х 68,52 %/100 = 1824,27 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).
На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 536, 614, 625-628, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1078, 1079, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 259, 264-265, 268, 280-282, 352, 354, 355, ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (04070, м.Київ, вул.Іллінська,8, ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за кредитним договором №8365578 від 09.10.2024 у розмірі 8800,00 грн. та за кредитним договором № 5071285 від 29.10.2024 у розмірі 10230,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» судовий збір в сумі 1824,27 грн. 
За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: