Справа № 502/402/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 травня 2026 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді Масленикова О. А.,
за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
до
Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області
про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину. З позовної заяви вбачається, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача ОСОБА_4 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 . Перед смертю ОСОБА_4 заповітів на своє майно не складав і спадкування відбувалось за законом. Так, після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складалося з права на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Трояни» с. Старі Трояни Кілійського району Одеської області розміром 3.20 га в умовних кадастрових гектарах відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай). Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його син ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.02.2000 року. Але право власності ОСОБА_5 оформив тільки на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Трояни» с. Старі Трояни Кілійського району Одеської області. Хоча до складу спадкового майна також входив і житловий будинок АДРЕСА_2 (на теперішній час АДРЕСА_3 ), який належав ОСОБА_4 як власнику, оскільки він його збудував, був в ньому зареєстрований місцем проживання та доглядав його, проводив текучий ремонт та інше. Право власності на житловий будинок зареєстровано не було. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_3 . Заповітів за життя ОСОБА_5 не складав, тому спадкування відбувалось за законом. Так, після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку АДРЕСА_3 , який він успадкував, але не оформив після смерті ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_5 позивач успадкувала його майно згідно спадкування за законом як спадкоємець першої черги, оскільки з заявою про прийняття спадщини звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського нотаріального округу Крижановської С.М., була відкрита спадкова справа 9/2025 від 11.03.2025 року. Позивач прийняла спадщину за законом, але оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок вона не може, та їй рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, що також підтверджується повідомленням нотаріуса №35/02-14 від 10.02.2026 року. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має, оскільки інші спадкоємиці першої черги за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину не приймали.
В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд:
- встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_4 (на теперішній час АДРЕСА_3 ) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після його смерті – за спадщиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який складається з: літ. А- житловий будинок ( загальна площа 126,8 кв. метра, житлова площа 82,1 кв. метра), літ. Б – сарай, літ. В-сарай, літ. Г- літня кухня/гараж, літ. Д-сарай, літ. Е-сарай, літ. Ж– вбиральня, літ. З - альтанка №1-8- надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача – Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської област, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечує.
Треті особи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали заяви, відповідно до яких просили розглянути справу за їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.
На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_4 (на теперішній час АДРЕСА_3 ), вказаний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.05.1997 року, свідоцтвами про народження, про шлюб, про укладення шлюбу, довідкою старости №753/15-14 від 20.10.2025 року, довідкою старости №754/15-14 від 20.10.2025 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_3 , вказаний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 06.02.2025 року, свідоцтвами про народження, про шлюб, про укладення шлюбу.
Витягом з рішення сільської ради від 28.12.1993 року про передано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_4 (на теперішній час АДРЕСА_3 ) ОСОБА_4 .
Відповідно до технічного паспорта від 14.10.2025 року житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3 складається з: літ. А - житловий будинок ( загальна площа 126,8 кв. метра, житлова площа 82,1 кв. метра), літ. Б – сарай, літ. В-сарай, літ. Г- літня кухня/гараж, літ. Д-сарай, літ. Е-сарай, літ. Ж– вбиральня, літ. З - альтанка №1-8- надвірні споруди.
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.02.2000 року.
Згідно повідомленням нотаріуса №35/02-14 від 10.02.2026 року, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва на спадщину.
З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 84785979 від 06.04.2026 р. сформованої приватним нотаріусом Крижановською С.М., вбачається, що після смерті  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 приватним нотаріусом Крижановською С.М. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 73777093 та номером у нотаріуса 9/2025.
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 84785989 від 06.04.2026 р. сформованої приватним нотаріусом Крижановською С.М., інформація в Спадковому реєстрі відносно  ОСОБА_5  відсутня.
При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.
Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_4 (на теперішній час АДРЕСА_3 ) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а після його смерті – за спадщиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов – задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1269 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину - задовольнити повністю.
Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_4 (на теперішній час АДРЕСА_3 ) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після його смерті – за спадщиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який складається з: літ. А- житловий будинок ( загальна площа 126,8 кв. метра, житлова площа 82,1 кв. метра), літ. Б – сарай, літ. В-сарай, літ. Г- літня кухня/гараж, літ. Д-сарай, літ. Е-сарай, літ. Ж– вбиральня, літ. З - альтанка №1-8- надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

  Суддя Кілійського районного суду  	  О. А. Маслеников