ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27.05.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/301/26	
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проспект Сіті"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Інвестмент"
про стягнення заборгованості в сумі 380 933 грн 54 коп.

установив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Проспект Сіті" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Інвестмент" про стягнення заборгованості за Договором поставки від 07.05.2025 №ПС-25/0507 у сумі 380 933 грн 54 коп., з яких: 257 381 грн 76 коп. - сума основної заборгованості; 61 031 грн 55 коп. - пеня; 7 542 грн 90 коп. - інфляційні втрати; 12 869 грн 09 коп. - штраф за порушення гарантійних зобов`язань; 39 534 грн 42 коп. - 20% річних; 2 763 грн 82 коп. - штраф у розмірі 1% від вартості партії товару.
Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
13.03.2026 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановити відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Копію ухвали від 13.03.2026 про відкриття провадження у справі суд надіслав відповідачу, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси, які вказані в позовній заяві та одна з них відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Поштове відправлення, яким суд направляв копію ухвали про відкриття провадження відповідачу, підприємство поштового зв`язку АТ "Укрпошта" повернуло із зазначенням у відповідній довідці про причини повернення "за закінченням терміну зберігання".
Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії суд направив стороні за належною адресою, тобто адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою реєстрації, вказаною в Єдиному державному демографічному реєстрі чи повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає. Відповідач сам, у власних інтересах, повинен забезпечити належне приймання кореспонденції, яка направляється на його адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, у цьому випадку суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Ухвала Господарського суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі № 909/301/26 від 13.03.2026 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином, у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, повідомлений про розгляд цієї справи.
13.03.2026 суд встановив відповідачу для подання відзиву на позов п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.
Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
В статті 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалам справи.
Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Позиція позивача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору №ПС-25/0507 від 07.05.2025 не виконав зобов"язання щодо оплати отриманого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 257381 грн 76 коп. За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач керуючись пунктами 8.3., 8.5., 8.8. договору №ПС-25/0507 від 07.05.2025 нарахував відповідачу штраф, пеню, 20% річних та інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 530,610,611, 629 Цивільного кодексу України та 265 Господарського кодексу України. 
Позиція відповідача.
Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, доказів оплати заборгованості до матеріалів справи не долучив.
Обставини справи. Оцінювання доказів.
07.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Проспект Сіті" (Постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Проект Інвестмент" (Покупець) уклали Договір №ПС-25/0507, відповідно до п.1.1., якого Постачальник зобов`язується поставляти (передати у власність) Покупцеві замовлені ним у Постачальника Товари, а Покупець зобов`язується належним чином приймати та оплачувати Товари в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.
Товари поставляються Постачальником окремими партіями на підставі відповідних Заявок на поставку (надалі також іменується як "Замовлення"), наданих Покупцем Представнику Постачальника особисто та/або засобами електронного документообігу (п.2.2.).
Інші істотні умови договору поставки, не передбачені цим Договором визначаються у Замовленні Покупця на поставку товарів серед запропонованих варіантів, зокрема, щодо асортименту, найменування, кількості товару, місця поставки, умов поставки згідно правил ІНКОТЕРМС-2020, тощо (п.2.3.).
Найменування, асортимент та Ціна Товарів, що поставляються згідно з Договором поставки, визначається Постачальником у відповідному Прайс-листі, що є чинним (актуальним) на дату здійснення відповідного Замовлення Покупцем (п.3.1.).
Відповідно до п.4.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дня досягнення Сторонами згоди з усіх його істотних умов. Підписання договору відбувається відповідно до умов цього договору.
В п.4.2. Договору, зазначено, що цей договір є безстроковим. Дія договору припиняється в односторонньому порядку, шляхом надіслання стороною-ініціатором іншій стороні письмового повідомлення. Договір вважається припиненим з дня отримання відповідного повідомлення.
Згідно з п.5.1. Договору, здійснення замовлення Товару виконується Покупцем в такому порядку:
- "ЗАМОВЛЕННЯ": покупець здійснює замовлення Товару особисто, по телефону або іншими засобами електронного зв`язку, зазначаючи бажані умови поставки і адресу. Представник Постачальника формує Заявку на поставку та надсилає Покупцеві на погодження і підписання. До Заявки Покупцеві надається рахунок. Обидва документи становлять пропозицію Постачальника і є дійсними протягом 3 (трьох) банківських днів, включаючи день їх надіслання Покупцеві. По закінченні цього строку пропозиція вважається відкликаною і Постачальник вправі відмовити Покупцеві у прийнятті замовлення без внесення змін.
- "ПІДТВЕРДЖЕННЯ": Покупець підписує замовлення у визначений строк або повертає його із зауваженнями на доопрацювання та внесення змін. Оплата рахунку Покупцем теж є підтвердженням того, що Покупець згідний із усіма умовами заявки на поставку (кількістю, ціною, датою поставки товару) та приймає їх.
Відповідно до п.6.3. Договору, датою поставки Товарів вважається дата передачі Товарів від Постачальника/Перевізника Покупцеві згідно з видатковою/транспортною накладною (квитанцією, реєстром доставки тощо), підписаною Покупцем або уповноваженим представником Сторін. Уповноважений представник Покупця зазначається у замовленні на поставку, в іншому випадку його повноваження повинні бути підтверджені дорученням (довіреністю).
На вимогу Покупця та за його рахунок, Продавець здійснює відправлення Товару перевізником до пункту призначення, зазначеного Покупцем у замовленні, про що повідомляє Покупця в день відправлення Товару шляхом направлення електронного повідомлення із зазначенням: найменування перевізника, адреси складу перевізника, на який відправлено Товар (якщо поставка не адресна), номер товарно-транспортної накладної перевізника (п.6.4.).
За загальним правилом Постачальник створює видаткову і товаротранспортну накладну в електронній формі і надсилає засобами електронного документообігу Покупцеві, або ж шляхом надіслання посилання на електронний документ, який має підписати Покупець. При цьому, по одній копії товаросупровідних документів Постачальник виготовляє в паперовій формі і надає водієві перевізника. За домовленістю сторін можуть виготовлятися додаткові копій електронних документів (п.6.4.).
Товар приймається Покупцем на підставі видаткової накладної надісланої Покупцеві. Покупець зобов`язаний підписати товаросупровідні документи в момент прийняття товару, та в будь-якому випадку не пізніше, ніж до закінчення робочого дня, коли було отримано товар. Наявність підпису Покупця (його Представника) на товаросупровідних документах є належним підтвердженням виконання Постачальником обов`язку щодо поставки Товарів належної якості та в належній кількості (п.6.6.).
Покупець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з оплати Товарів з моменту зарахування коштів за відповідну партію Товарів на банківський рахунок Постачальника вказаний у рахунку (п.6.8.).
Перехід права власності на Товар відбувається в момент прийняття Покупцем партії Товару, згідно з п. 6.6., і 6.7, але в будь-якому випадку не раніше отримання Постачальником повної оплати за поставлені Товари (п.6.9.).
Відповідно до п.6.12. Договору, оплата Товарів за цим Договором здійснюється в безготівковій формі на банківський рахунок Постачальника, вказаний у Рахунку, таким чином:
6.12.1. Покупець здійснює оплату Товарів банківським переказом в українських гривнях на банківський рахунок Постачальника, на умовах 100% попередньої оплати, протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання від Постачальника відповідного рахунку.
6.12.2. Товари постачаються Покупцеві із складу (ЕХW) Постачальника в день оплати. На інших умовах поставки - не пізніше ніж протягом 2-3 (двох-трьох) робочих днів з дня отримання від Покупця попередньої оплати у повному обсязі або в інші терміни погодженні сторонами.
6.12.3. Без передоплати Товар постачається тільки за умови надання Покупцеві відстрочки, яка оформляється шляхом надання Покупцем гарантій про оплату Товарів за гарантійним листом. (Розмір суми оплати, що підлягає відстрочці та термін відстрочки, заздалегідь погоджується з Постачальником до формування Заявки на поставу).
6.12.4. У випадку надання відстрочки Гарантійний лист включається Постачальником у замовлення (заявку) Покупця, де зазначається сума і строк/термін оплати. Прийняття Постачальником замовлення до виконання - є погодженням умов відстрочки, що зазначені у гарантійному листі.
За невиконання гарантій Покупець несе додаткову фінансову відповідальність, згідно умов договору.
Остаточна оплата товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника у строки передбачені заявкою та затверджені гарантією.
За порушення строків оплати Покупець несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення виконання зобов`язань за даним Договором. Відповідно до ч.6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій, передбачених договором, припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане (п.8.3.).
У випадку недотримання Покупцем гарантій щодо оплати товару Постачальник має право в односторонньому порядку, в будь-який момент, скасувати надані Покупцеві знижки та відмовитися постачати наступну парію товару за наявності невиконаних грошових зобов`язань Покупця, час оплати яких настав (п.8.4.).
За порушення гарантійних зобов`язань винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 5% від суми взятих на себе гарантійних зобов`язань. Окрім цього, штрафні санкції (пеня) нараховуються з наступного дня за днем поставки товару (п.8.5.).
За прострочення оплати, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 20% (двадцять процентів) річних від простроченої суми. Дані виплати є компенсаційними виплатами та не відносяться до штрафних санкцій. У випадку відстрочки оплати за товар та не виконання Покупцем зобов`язань щодо оплати товару у строки відстрочки, компенсаційні витрати нараховуються з дня поставки товару, згідно видаткових/товаротранспортних накладних (п.8.6.).
Підставою для застосування штрафних санкцій чи стягнення компенсаційних виплат є факт порушення зобов`язання другою стороною (п.8.7.).
Сторона яка потерпіла від правопорушення має право пред`явити іншій стороні письмову вимогу (претензію) відповідно до вимог ст. 222 Господарського кодексу України. За невиконання такої вимоги та ненадання пояснень чи заперечень у строки визначені цією статтею, винна сторона додатково сплачує штраф у розмірі 1% від вартості партії товару, щодо якої була пред`явлена претензія (п.8.8.).
Як вбачається з матеріалів справи відповідач подав заявку на поставку №138, відповідно до якої просив поставити товар: поребрик сірий 100,0х20,0х8,0, бордюр дорожній сірий 100,0х30,0х15,0, бруківка "Сіті мікс" h=6 см сіра, бруківка "Сіті мікс" h=6 см жовта на суму, що становить 475 547 грн 41 коп. (у т.ч. ПДВ). 
07.05.2025 відповідач підписав Гарантійний лист, відповідно до якого просив позивача поставити партію товару згідно поданої заявки із відстрочкою оплати товару в розмірі 100 % від суми замовлення, що становить 475 547 грн 41 коп. та гарантував здійснити оплату в строк до 06 червня 2025 року, а також зазначив, що у разі несплати до встановленого строку, зобов`язуємось на вимогу Постачальника здійснити компенсаційні виплати та сплатити штрафні санкції, що передбачені п. 8.3.- 8.5. договору, у випадку невиконання гарантій.
Як ствердив позивач у позовній заяві, на виконання умов договору поставив відповідачу товар на суму 429 219 грн 76 коп., в підтвердження чого подав видаткові накладні № 213 від 12.05.2025, № 229 від 21.05.2025, № 240 від 22.05.2025, № 241 від 22.05.2025, № 244 від 26.05.2025, № 246 від 27.05.2025, № 248 від 27.05.2025; податкові накладні №5 від 03.06.2025, №17 від 05.06.2025, №23 від 06.06.2025; товарно-транспортні накладні № Р213 від 12.05.2025, № Р229 від 21.05.2025, № Р240 від 22.05.2025, №Р241 від 22.05.2025, № Р244 від 26.05.2025, №Р246 від 27.05.2025, № Р248 від 27.05.2025.
В порушення умов договору відповідач отриманий товар оплатив частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 257 381 грн 76 коп.
З метою досудового врегулювання спору позивач 17.02.2026 направив на адресу відповідача претензію вих.№26/0216 від 16.02.2026 з вимогою в семиденний строк відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, оплатити заборгованість за отриманий товар згідно з договором №ПС-25/0507 від 07.05.2025. Докази направлення долучені до матеріалів справи. Однак станом на 06.03.2026 направлена претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання, у зв"язку з чим позивач керуючись пунктами 8.3., 8.5., 8.8. договору №ПС-25/0507 від 07.05.2025 нарахував відповідачу 61 031 грн 55 коп. - пені; 7 542 грн 90 коп. - інфляційні втрати; 12 869 грн 09 коп. - штраф за порушення гарантійних зобов`язань; 39 534 грн 42 коп. - 20% річних; 2 763 грн 82 коп. - штраф у розмірі 1% від вартості партії товару щодо розгляду претензії та звернувся до суду за захистом порушеного права. 
Оцінивши подані сторонами та зібрані судом докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно із ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.
Як вбачається з матеріалів справи в підтвердження факту поставки товару на суму 126 755 грн 28 коп. подав податкові накладні, а саме №5 від 03.06.2025, №17 від 05.06.2025, №23 від 06.06.2025.
Суд зазначає, що за загальним правилом, фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
В п. 6.4. Договору сторони погодили, що за загальним правилом Постачальник створює видаткову і товаротранспортну накладну в електронній формі і надсилає засобами електронного документообігу Покупцеві, або ж шляхом надіслання посилання на електронний документ, який має підписати Покупець. При цьому, по одній копії товаросупровідних документів Постачальник виготовляє в паперовій формі і надає водієві перевізника.
Згідно з п.6.6. Договору, товар приймається Покупцем на підставі видаткової накладної надісланої Покупцеві. Покупець зобов`язаний підписати товаросупровідні документи в момент прийняття товару, та в будь-якому випадку не пізніше, ніж до закінчення робочого дня, коли було отримано товар. Наявність підпису Покупця (його Представника) на товаросупровідних документах є належним підтвердженням виконання Постачальником обов`язку щодо поставки Товарів належної якості та в належній кількості.
Однак позивач не долучив до матеріалів справи видаткових накладних, товаротранспортних накладних, доказів їх направлення відповідачу чи складених зведених облікових документів, які б підтвердили факт здійснення господарської операції щодо поставки товару на суму 126 755 грн 28 коп.
Складення позивачем податкових накладних не є доказом поставки товару, оскільки податкові накладні можуть бути допустимим доказом на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, тільки в сукупності з іншими доказами.
Відтак за відсутності інших доказів, які б підтвердили здійснення господарської операції у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Відповідно до ст. 11 ЦК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).
За своєю правовою природою, виходячи з відносин сторін укладений між сторонами договір є договором поставки.
Як передбачено ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 статті 712 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).
Приписами ч.1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.3 ст.692 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).
В силу ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою з огляду на положення ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які, боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом  є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Висновок суду.
Факт порушення виконання зобов`язання за договором поставки на суму 130 626 грн 48 коп. підтверджується матеріалами справи, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 130 626 грн 48 коп. основного боргу обґрунтована та належить до задоволення.
Позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в сумі 126 755 грн 28 коп. не належать до задоволення як такі, що не підтверджені належними доказами.
Суд, враховуючи суму заборгованості, яка належить до задоволення, умови договору, настання строку оплати згідно із Заявкою на поставку №138 та гарантійним листом, межі позовних вимог, перевірив правильність нарахування позивачем суми пені, 20 % річних за період з 07.06.2025 до 05.03.2026 та інфляційних втрат за період червень 2025 року – січень 2026 року, які згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом менші за суми заявлені позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення пені в сумі 30051 грн 25 коп., 20% річних в сумі 19468 грн 71 коп. та інфляційних втрат в сумі 3 828 грн 17 коп. В решті суми нарахованих пені, 20 % річних та інфляційних втрат належить відмовити (розрахунок додається).

Щодо штрафу за порушення гарантійних зобов"язань, суд враховуючи суму заборгованості, яка належить до задоволення, умови договору, а також розрахунок позивача, відповідно до якого розмір штрафу розрахований на суму заборгованості, дійшов висновку, що сума штрафу за порушення гарантійних зобов"язань, яка належить до задоволення становить 6 531 грн 32 коп. ( 130 626 грн 48 коп.* 5 % ).

Щодо штрафу нарахованого згідно з п.8.8. Договору, відповідно до якого сторона яка потерпіла від правопорушення має право пред`явити іншій стороні письмову вимогу (претензію) відповідно до вимог ст. 222 Господарського кодексу України. За невиконання такої вимоги та ненадання пояснень чи заперечень у строки визначені цією статтею, винна сторона додатково сплачує штраф у розмірі 1% від вартості партії товару, щодо якої була пред`явлена претензія, суд зазначає таке.
До матеріалів справи позивач долучив претензію вих.№ 26/0216 від 16.02.2026, відповідно до якої вимагав сплати заборгованості в сумі 370 505 грн 76 коп., однак ствердив, що відповіді на вказану вимогу не отримав, у зв"язку з чим нарахував штраф передбачений в п.8.8. Договору.
Суд, дослідивши подану претензію встановив, що вона містить вказівку на 7-ми денний строк її виконання (ч.2 ст.530 ЦК України), що суперечить умовам п.8.8. Договору, відповідно до якого відповідальність може застосовуватися за невиконання такої вимоги та ненадання пояснень чи заперечень у строки визначені статтею 222 ГК України (1 місяць з дня її одержання). 
В матеріалах справи відсутні докази одержання цієї претензії. Однак як вбачається із накладної "Укрпошти" претензія відправлена відповідачу 17.02.2026 та станом на день звернення із позовом 06.03.2026 не закінчився строк для надання відповіді на неї. Відтак нарахування штрафу на підставі п.8.8. Договору є необґрунтованим, тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позову у цій частині. 

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 130 626 грн 48 коп. - основної заборгованості, 30051 грн 25 коп. пені, 19468 грн 71 коп. - 20% річних, 3 828 грн 17 коп. інфляційних втрат та 6 531 грн 32 коп. штрафу за порушення гарантійних зобов"язань.
Судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 5 714 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №164 від 05 березня 2026 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову судовий збір в сумі 2 856 грн 16 коп., суд покладає на відповідача. Судовий збір в сумі 2 857 грн 84 коп. на позивача.
Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 126, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Проспект Сіті" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Інвестмент" про стягнення заборгованості в сумі 380 933 грн 54 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Інвестмент", вул. Нова, буд. 1 Г, с. Угринів, Івано-Франківська область, 77423 ( код 41544808) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проспект Сіті", вул. Коновальця Євгена, буд. 227 А, м. Івано-Франківськ, 76014 (код 39073668) 130 626 (сто тридцять тисяч шістсот двадцять шість) грн 48 коп. - основної заборгованості, 30 051 (тридцять тисяч п"ятдесят одна) грн 25 коп. пені, 19 468 (дев"ятнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн 71 коп. - 20% річних, 3 828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн 17 коп. інфляційних втрат та 6 531 (шість тисяч п"ятсот тридцять одна) грн 32 коп. штрафу за порушення гарантійних зобов"язань, а також 2 856 ( дві тисячі вісімсот п"ятдесят шість) грн 16 коп. судового збору.

Відмовити в частині позовних вимог про стягнення 126 755 (сто двадцять шість тисяч сімсот п"ятдесят п"ять) грн 28 коп. основного боргу, 3 714 (три тисячі сімсот чотирнадцять) грн 73 коп. - інфляційних втрат, 30980 (тридцять тисяч дев"ятсот вісімдесят) грн 30 коп. пені, 20 065 (двадцять тисяч шістдесят п"ять) грн 71 коп. 20 % річних, 6 337 (шість тисяч триста тридцять сім) грн 77 коп. штрафу за порушення гарантійних зобов"язань та 2 763 (дві тисячі сімсот шістдесят три) грн 82 коп. штрафу нарахованого згідно з п.8.8. Договору.

Судовий збір в сумі 2 857 (дві тисячі вісімсот п"ятдесят сім) грн 84 коп. покласти на позивача.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.05.2026

Суддя Т. В. Максимів