УХВАЛА

27 травня 2026 року
м. Київ
справа № 522/8021/24
провадження № 61-625ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури Мерімеріна Костянтина Геннадійовича на рішення Приморського районного суду 
м. Одеси від 16 липня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 16 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Одеської обласної прокуратури, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду,
ВСТАНОВИВ:
14 січня 2026 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури 
Мерімерін К. Г. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 
2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року, повний текст якої складено 26 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову 
до ОСОБА_2 .
Ухвалою Верховного Суду від 3 лютого 2026 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначеного у ній недоліку, який у встановлений судом строк заявником усунено.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема, статті 1176 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, статей 1-3, 
13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», частини другої статті 152 Конституції України, статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», та порушення норм процесуального права, а саме статей 12, 76-81, 128, 133, 141, 263 ЦПК України, 
а також застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15, від 27 березня 
2019 року у справі № 686/15233/16-ц, від 22 листопада 2023 року 
у справі № 712/4126/22, у постановах Верховного Суду України від 3 жовтня 2018 року у справі № 463/1380/15-ц, від 6 березня 2019 року у справі № 161/10842/15-ц, 
від 23 жовтня 2019 року у справі № 646/1591/18, від 20 листопада 2019 року 
у справі № 369/1591/18, від 12 лютого 2020 року у справі № 95/692/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 199/7894/19, від 14 липня 2021 року у справі № 766/8892/17, 
від 23 вересня 2021 року у справі № 295/13971/20, від 19 жовтня 2022 року 
у справі № 947/3673/20, від 3 травня 2023 року у справі № 686/14821/21, від 6 грудня 2023 року у справі № 183/4922/20, від 20 березня 2024 року у справі № 369/1055/21-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 3 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження 
у цій справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1  та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, тому відсутні підстави для витребування зазначеної справи повторно.
Разом із касаційною скаргою заявник подав клопотання про зупинення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року та постанови Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року до закінчення їх перегляду 
в касаційному порядку.
Зупинення виконання судових рішень мотивовано тим, що їх виконання може призвести до безпідставного стягнення коштів у загальному розмірі 596 349,44 грн 
з Державного бюджету України та порушення фінансових інтересів держави у зв`язку з можливим скасуванням оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваних судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з огляду на наступне.
Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені доказами.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення,
суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, недопущення до необґрунтованих витрат з Державного бюджету України, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року, позов 
ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 560 000 грн 
у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 36 349,44 грн витрат на оплату вартості експертного дослідження.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Згідно з пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845), рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Відповідно до пункту 24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи характер спірних правовідносин, розмір оспорюваної суми і порядок виконання судового рішення у даній справі, з метою недопущення до необґрунтованих витрат з Державного бюджету України, забезпечення балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, усунення необхідності вирішення у майбутньому процесуального питання повороту виконання судового рішення у разі можливого його скасування, касаційний суд вважає необхідним зупинити виконання оскаржуваногорішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Проте касаційний суд не вбачає правових підстав для зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року до закінчення її перегляду 
в касаційному порядку, оскільки судом апеляційної інстанції рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року залишено без змін.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури Мерімеріна Костянтина Геннадійовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до держави Україна в особі Одеської обласної прокуратури, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду. 
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури Мерімеріна Костянтина Геннадійовича про зупинення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року та постанови Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядкузадовольнити частково.
Зупинити виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 
2025 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
У задоволенні клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури Мерімеріна Костянтина Геннадійовича у іншій частині відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська