ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2026 року м.Дніпро Справа № 912/1992/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Чус О.В., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: Новак Т.О.
від відповідача: Острик С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в режимі відеоконференції апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" 
на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2025р. 
(суддя Бестаченко О.Л., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 29.10.2025р.) 
у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ"
про стягнення 814 179,15 грн., 
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ", про стягнення заборгованості у сумі 814 179,15 грн, з яких: 666 775,75 грн - заборгованість за поставлений товар, 73 841,39 грн - пеня, 7 145,94 грн - 3% річних, 66 416,07 грн - курсова різниця, з покладенням на відповідача судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором від 15.11.2024 № 2413200-1 про виконання робіт та постачання в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. Позивач зазначав, що на виконання умов Специфікацій № 1, 2, 3 до Договору здійснив поставку обладнання та матеріалів на загальну суму 952 536,78 грн, що підтверджується видатковими накладними від 10.03.2025 № 37, № 38 та від 20.03.2025 № 41, № 42. Відповідач, в порушення підпункту 6.2 Специфікацій, не здійснив оплату 70% від вартості кожної підписаної видаткової накладної протягом 3 банківських днів після поставки матеріалів. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами виконати зобов`язання, проте заборгованість залишилась непогашеною.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2025р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" грошову суму заборгованості за поставлений товар за Договором № 2413200-1 про виконання робіт та постачання (із Специфікаціями) від 15.11.2024р., у розмірі - 666 775,75 грн., 73 841,39 грн. - пені, 7 145,94 грн. - 3% річних, 66 416,07 грн. - курсової різниці, а також судовий збір у розмірі 12 212,69 грн..

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ", через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2025р. у справі № 912/1992/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено правила виключної підсудності при розгляді справи. 12.08.2025 відповідачем було подано клопотання про передачу справи за належною територіальною підсудністю до Господарського суду Сумської області, у задоволенні якого протокольною ухвалою від 17.09.2025 було відмовлено. Апелянт вважає, що оскаржувана протокольна ухвала не була належним чином мотивована судом першої інстанції. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду (постанови від 12.03.2019 у справі № 918/361/18, від 14.09.2020 у справі № 910/404/20, від 10.11.2021 у справі № 922/1543/19, від 14.12.2022 у справі № 920/1346/21), апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду, а заперечення щодо неї відповідно до ч. 3 ст. 255 ГПК України мають розглядатися при оскарженні судового рішення.
Апелянт стверджує, що предметом Договору № 2413200-1 від 15.11.2024 є не лише здійснення поставок, а й виконання робіт (проектних, конструкторських, монтажних, електромонтажних, пусконалагоджувальних, електротехнічних та інших). Виконання Договору є частиною проекту «Будівництво технологічної перемички між компресорними станціями «Суми» та «Роменська-1» в Сумському районі Сумської області для забезпечення можливості реверсного транспортування газу», а об`єкт знаходиться за адресою: Україна, 40490, Загірське, Сумська область. Посилаючись на Закон України «Про трубопровідний транспорт», апелянт вказує, що газопроводи є об`єктами, що не можуть існувати без землі та переміщення їх є неможливим без їх знецінення, що відповідає ознакам нерухомого майна. Наслідком виконання Договору є зміна зовнішнього вигляду технологічної перемички та газопроводу в цілому як об`єкта нерухомого майна. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, апелянт вважає, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, пов`язаних з нерухомим майном, а тому справа підсудна Господарському суду Сумської області.
Апелянт також зазначає, що під час судового засідання 17.09.2025, яке проводилося в режимі відеоконференції, з боку представника позивача не працювала камера (протягом усього засідання транслювався білий екран). Суд першої інстанції не здійснив встановлення особи представника позивача та не вжив заходів реагування на відсутність зображення, зокрема не оголосив перерву та не відклав підготовче засідання, чим порушив вимоги ч. 7, 8, 9 ст. 197, ч. 2 ст. 183, ч. 2 ст. 202 ГПК України.
Щодо суті спору апелянт вказує, що в оскаржуваному рішенні не взято до уваги, що позивач не долучив своєчасно усі документи (зокрема, платіжні доручення та довіреність на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на поставку товару) та не зазначив про них у позові, а також не зазначив причини неподання цих документів разом із позовною заявою, що має наслідком критичне ставлення до таких доказів, які могли бути виготовлені стороною позивача вже після відкриття провадження у справі. Апелянт посилається на вимоги п. 8 ч. 3 ст. 162, ч. 2 та ч. 4 ст. 80 ГПК України.
Апелянт також зазначає, що судом не взято до уваги відсутність в матеріалах справи технічної документації та актів передання такої документації, що є обов`язковою за умовами Договору як в частині постачання обладнання, так і в частині виконання робіт.
Крім того, апелянт стверджує, що позивачем не доведено, на яку дату він розраховує курс євро щодо вимог про стягнення курсової різниці та якими доказами це підтверджується, оскільки зазначено лише абстрактно — «на дату платежу». Позивачем не було долучено жодної роздруківки із сайту http://minfin.com.ua/currency/mb, зазначений сайт не є сайтом державних органів, а дана роздруківка не була досліджена у судовому засіданні. Апелянт вважає, що суд, здійснивши посилання на вказаний інтернет-ресурс, не дослідив відповідний документ, не зазначив, чи він наявний у матеріалах справи, та вирішив справу з порушенням принципів диспозитивності та рівності сторін, фактично здійснивши збирання доказів без клопотання сторони позивача.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, безпідставною, такою, що ґрунтується на помилкових припущеннях і висновках та не відповідає дійсним обставинам справи, та просить залишити її без задоволення, посилаючись на наступне:
Щодо порушення правил виключної підсудності позивач зазначає, що відповідно до Специфікацій № 1-3 від 15.11.2024 та видаткових накладних № 37, 38 від 10.03.2025 та № 41, 42 від 20.03.2025 позивач здійснив відповідачу лише поставку матеріалів та обладнання. Виконання будь-яких інших робіт на об`єкті сторонами в зазначених Специфікаціях передбачено не було, інших Специфікацій до Договору між сторонами не укладено. Будь-якого підтвердження, що наслідком виконання Договору є зміна зовнішнього вигляду технологічної перемички та газопроводу як об`єкта нерухомого майна, відповідач не надав. Позивач вважає, що зміна зовнішнього вигляду технологічної перемички не може бути наслідком лише поставки обладнання та матеріалів. Посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 є некоректним, оскільки у зазначеній справі предметом спору було стягнення заборгованості з орендної плати за договором щодо користування нерухомим майном, тоді як предметом спору у справі № 912/1992/25 є стягнення заборгованості за поставку обладнання та матеріалів, що жодним чином не стосується прав та обов`язків, пов`язаних з нерухомим майном.
Щодо відсутності зображення з камери під час відеоконференції позивач зазначає, що цей довід є маніпулятивним та не відповідає фактам. Представник позивача вживала активних заходів щодо підключення до відеоконференції, авторизувалась на сайті ВКЗ 17.09.2025 об 11:15, увійшла до свого Електронного кабінету, належним чином налаштувала обладнання та здійснила тестовий дзвінок. Камера перестала працювати вже під час судового засідання. Відсутність відеозображення не є підставою для визнання відеоконференції недійсною, якщо учасник мав належну якість аудіозв`язку та був присутній на засіданні. Представник представилась в судовому засіданні, зазначила підставу представництва, аудіо-зв`язок був стабільним. Вхід було здійснено з особистого Електронного кабінету та авторизовано за КЕП (ЕЦП), що унеможливлює участь іншої особи. При цьому, відповідач не заперечував проти продовження засідання через відсутність зображення та не подавав клопотання про відкладення.
Щодо недолучення доказів позивач зазначає, що відповідно до умов Специфікацій момент остаточної оплати визначається не моментом здійснення передоплати, а моментом виконання поставки. Платіжні доручення не є документами, які підтверджують поставку товару, а факт здійснення попередньої оплати не заперечується відповідачем та визнається позивачем. Щодо довіреності на передачу товарно-матеріальних цінностей позивач зазначає, що видаткові накладні підписано належним чином уповноваженими співробітниками, ані Договором, ані Специфікаціями не передбачено обов`язку підрядника надавати замовнику довіреність на підписання видаткової накладної, а замовник не вимагав довіреність на момент підписання та прийняв товар без заперечень. Позивач посилається на доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), розтлумачену у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та від 21.01.2023 у справі № 922/4702/21. Додані позивачем додатково документи після подання позову не є основними доказами, їх було подано в підтвердження пояснень та аргументів у відповіді на відзив, а позовна заява ґрунтується на більш вагомих доказах, своєчасно доданих до позовної заяви.
Щодо технічної документації позивач зазначає, що згідно умов Специфікацій надання «технічної документації» не передбачено, факт постачання товару підтверджено підписаними сторонами видатковими накладними, а передача технічної документації не впливає на остаточну оплату поставленого товару.
Щодо розрахунку курсової різниці позивач зазначає, що сторони в п.п. 5.2-5.3 Специфікацій № 1-3 узгодили порядок перерахунку платежів із використанням курсу євро за даними сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/, графа «Ринкові курси Продаж». Оскільки відповідач ухиляється від сплати за поставлений товар і дата платежу невідома, позивачем самостійно здійснено перерахунок на дату, що передувала даті звернення до суду. До позовної заяви було додано докладний розрахунок курсової різниці станом на 23.07.2025 із зазначенням курсу євро та формули розрахунку. Судом не здійснювалось збирання доказів, суд лише перевірив розрахунки курсової різниці та погодився з їх методологією. Позивач посилається на постанови Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 916/706/17, від 18.06.2019 у справі № 914/1208/18, від 30.07.2019 у справі № 904/4899/18, від 05.11.2019 у справі № 917/1756/16 та постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі № 910/10191/17.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.11.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Чус О.В., Іванов О.Г..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи №912/1992/25.  
Матеріали справи № 912/1992/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2025р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2025р. у справі № 912/1992/25 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 08.04.2026р.. 
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2025р. судове засідання у справі № 912/1992/25 призначене на 08.04.2026р. вирішено провести з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" надійшло клопотання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.04.2026р. судове засідання у справі № 912/1992/25 призначене на 08.04.2026р. вирішено провести з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
07.04.2026р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Чус О.В. у відпустці, розгляд справи в судовому засіданні не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2026р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2025р. у справі № 912/1992/25 призначено в судове засідання на 24.06.2026р.. 
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" надійшла заява про його участь в судовому засіданні 24.06.2026р. та у подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2026р. судове засідання у справі № 912/1992/25 призначене на 24.06.2026р. та у подальших судових засіданнях вирішено провести з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
У судовому засіданні 24.06.2026р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.
15.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛД Промстрой" (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" (далі - підрядник, позивач) укладено договір № 2413200-1 про виконання робіт та постачання (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Підрядник, відповідно до цього Договору, приймає на себе зобов`язання на свій ризик, в строки, в порядку, в обсягах і за ціною, узгодженими Сторонами в Специфікаціях до цього Договору, виконати зобов`язання, що включають б себе наступне:
1.1.1. Виконання проектних робіт та/або конструкторських робіт (далі по тексту - Роботи) на підставі вихідних даних, наданих Замовником, відповідно до вимог Специфікації (ій) та Технічного завдання, яке підписується Сторонами, скріплюється печатками Сторін і є невід`ємною частиною Специфікації (ій) до цього Договору;
1.1.2. Поставку обладнання і матеріалів, за асортиментом, описом, кількості, цінами, у строк, на умовах зазначених у Специфікації (ях), які підписуються Сторонами, скріплюється печатками Сторін і є невід`ємною частиною цього Договору для використання при виконанні Робіт за цим Договором.
1.1.3. Виконання розробки програмного забезпечений (далі по тексту - Роботи) на підставі вихідних даних, наданих Замовником, проектної документації Замовника, відповідно до вимог Специфікації (ій) та Технічного завдання, яке підписується Сторонами, скріплюється печатками Сторін і є невід`ємною частиною Специфікації (ій) до цього Договору;
Під розробкою програмного забезпечення, згідно із цим Договором, Сторонами розуміється створення Підрядником пакета файлів у програмах, які використовуються: Замовником, вказаних у Технічному завданні.
1.1.4. Виконання монтажних, електромонтажних та пусконалагоджувальних робіт (далі по тексту - Роботи), у відповідності до вихідних даних, наданих Замовником, Проектної документації Замовника, відповідно до вимог Специфікації (ій) та Технічного завдання, яке підписується Сторонами, скріплюється печатками Сторін і є невід`ємною частиною Специфікації (ій) до цього Договору.
1.1.5. Виконання електротехнічних робіт (далі по тексту - Роботи), у відповідності до вихідних даних, наданих Замовником, Проектної документації Замовника, відповідно до вимог Специфікації (ій) та Технічного завдання, яке підписується Сторонами, скріплюється печатками Сторін і є невід`ємною частиною Специфікації (ій) до цього Договору,
1.1.6. Виконання інших видів робіт визначених у Специфікаціях.
Відповідно до п. 1.2., 1.3. Договору Специфікації підписуються уповноваженими представниками Сторін, скріплюються печатками Сторін, і є невід`ємними частинами цього Договору. 
Перелік і обсяги зобов`язань за цим Договором/Специфікаціями визначаються в Технічному (-них) завданні (-ях), а асортимент та кількість обладнання і матеріалів, а також їх вартість та вартість робіт за цим Договором визначаються в Специфікаціях, які підписуються Сторонами, скріплюється печатками Сторін і є невід`ємними частинами цього Договору.
Згідно з п. 1.6. Договору Замовник зобов`язується прийняти, і своєчасно оплатити виконані Підрядником Роботи та поставлені обладнання і матеріали в строк в порядку, встановленому цим Договором/Специфікаціями.
Розділ 4 Договору регламентує поставку обладнання та матеріалів.
За умовами п. 4.1.-4.5. Договору Підрядник зобов`язується поставити обладнання і матеріали, необхідні для виконання робіт відповідно до умов цього Договору та Специфікації (ій).
Підрядник здійснює поставку обладнання і матеріалів Замовнику на умовах зазначених в Специфікації (ях).
Право власності на поставлене обладнання і матеріали, переходить від Підрядника до Замовника після підписання Сторонами видаткової накладної, яка свідчить про фактичну передачу обладнання і матеріалів, Замовнику на умовах, зазначених в п.4.2, цього Договору.
Обладнання і матеріали вважаються прийнятими Замовником по якості і кількості за фактом передачі обладнання і матеріалів на умовах зазначених в п.4.3. цього договору після підписання видаткових накладних, які підписуються обома Сторонами в момент передачі обладнання і матеріалів Замовнику.
Замовник має право заявити про виявлені недоліки в кількості обладнання і матеріалів під час приймання обладнання і матеріалів протягом 5 (п`яти) днів після поставки такого обладнання і матеріалів.
Виявлення недоліків в якості або кількості поставленого обладнання і матеріалів причини виникнення та терміни їх усунення, підтверджуються Актом про виявлення недоліків, складеним і завіреним Сторонами.
З метою забезпечення своєчасного, повного і належного виконання зобов`язань Замовник повинен вжити відповідних заходів для забезпечення, збереження обладнання і матеріалів до моменту приймання Підрядником обладнання та матеріалів за Актом приймання-передачі в монтаж.
Відповідно до п. 9.1.-9.3. Договору ціна Договору визначається сумою вартості виконуваних по Договору робіт та вартості обладнання і матеріалів, що передбачені Специфікаціями до Договору.
Валютою цього Договору є національна валюта України - гривня.
Платежі за цим Договором здійснюються в порядку погодженому Сторонами в Специфікаціях до Договору, шляхом безготівкового перерахування вартості робіт по банківським реквізитам Підрядника, вказаним у цьому Договорі.
Датою оплати є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника.
За несвоєчасне здійснення Замовником зобов`язань по оплаті робіт, обладнання, матеріалів, передбачених Специфікацією (ями), Замовник оплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час невиконання зобов`язання, від суми порушеного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Пеня нараховується на весь період прострочення, без обмежень строку. (п. 11.6. Договору)
Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими особами та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2025 р., а в частині виконання зобов`язань, до їх повного і належного виконання Сторонами.
Договір підписано та скріплено печатками сторін.
15.11.2024 сторонами підписано Специфікації № 1, 2, 3 до Договору № 2413200-1 від 15 листопада 2024 року.
За умовами п. та підп. 1, 2, 5.2., 5.3., 6 Специфікацій № 1, 2, 3 Підрядник відповідно до цієї Специфікації, приймає на себе зобов`язання на свій ризик, з використанням своїх матеріальних ресурсів, в строки, в порядку, в об`ємах та по цінам, узгоджених Сторонами в цій Специфікації, виконати в рамках проекту "Будівництво технологічної перемички між компресорними станціями "Суми" та "Ромненська-1" ТОВ "Оператор ГТС України" в Сумському районі Сумської області для забезпечення можливості реверсного транспортування газу" на об`єкті за адресою: Україна, 40490, Загірське, Сумська область, Україна (далі - "Об`єкт), що включає в себе наступне:
Поставку обладнання і матеріалів, за асортиментом, описом, кількості, цінами, у строк, на умовах зазначених у цій Специфікації;
Замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплатити поставлене обладнання в розмірі, в строк і в порядку, встановленому цією Специфікацією.
Курс Євро до гривні при розрахунку оплат за цією Специфікацією узгоджується сторонами як середній курс продажу (ask) Євро за гривню, встановлений на міжбанківському валютному ринку в робочий день, що передує даті оплати. Для розрахунку суми оплати за обладнання за цією Специфікацією на певну дату, Сторони використовують наступний курс Євро до гривні: середній курс продажу (ask) Євро за гривню, встановлений на міжбанківському валютному ринку і вказаний в наступному інформаційному джерелі: інтернет ресурс - сайт http://minfin.com.ua сторінка сайта http://minfin.com.ua/currency/mb/, графа "Ринкові курси Продаж".
Сума платежу за обладнання розраховується в гривнях за курсом, визначеним згідно п. 5.2. цієї Специфікації до еквіваленту в іноземній валюті, вказаній в п.5.1 цієї Специфікації у разі зміни курсу більш ніж на 3%. У разі, якщо курс гривні до Євро на дату, що передує даті платежу стане нижче курсу зафіксованого в пункті 5.1. цієї Специфікації, умови п.п. 5.1., 5.2. сторонами не застосовуються і до оплати підлягає сума в гривнях, зазначена у цій Специфікації.
Оплата обладнання/матеріалів за цією Специфікацією здійснюється Замовником в наступному порядку:
Попередня оплата (аванс) в розмірі 30% від вартості обладнання та матеріалів, визначеної в п.3 цієї Специфікації виплачується Замовником на користь Підрядника на умовах перерахунку вказаного в п.5.1-5.3 цієї Специфікації протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту надання Підрядником рахунку на оплату.
Оплата обладнання і матеріалів здійснюється в розмірі 70% від вартості кожної із підписаної видаткової накладної та виплачується Замовником на користь Підрядника на умовах перерахунку вказаного в п.5.1-5.3 цієї Специфікації протягом 3 (трьох) банківських днів після поставки матеріалів на об`єкт Замовника та надання Підрядником рахунку на оплату.
Пунктами 3, 4, 5 та підпунктом 5.1. Специфікації № 1 визначено, що вартість обладнання/матеріалів за цією Специфікацією становить 897 133,50 грн, з урахуванням ПДВ 149 522,25 грн.
За умовами цієї Специфікації сторони домовилися визначити порядок і процедуру формування вартості обладнання за цією Специфікацією:
З огляду на те, що вартість обладнання, що поставляється за цією Специфікацією включає імпортну складову, керуючись статтями 524, 533 Цивільного кодексу України, Сторони домовилися визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, на підставі чого загальна вартість обладнання становить 20 177,58 Євро по курсу 44,4619 грн за 1 Євро.
Пунктами 3, 4, 5 та підпунктом 5.1. Специфікації № 2 визначено, що вартість обладнання/матеріалів за цією Специфікацією становить 42 123,24 грн, з урахуванням ПДВ 7 020,54 грн.
За умовами цієї Специфікації сторони домовилися визначити порядок і процедуру формування вартості обладнання за цією Специфікацією:
З огляду на те, що вартість обладнання, що поставляється за цією Специфікацією включає імпортну складову, керуючись статтями 524, 533 Цивільного кодексу України, Сторони домовилися визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, на підставі чого загальна вартість обладнання становить 957,05 Євро по курсу 44,0135 грн за 1 Євро.
Пунктами 3, 4, 5 та підпунктом 5.1. Специфікації № 3 визначено, що вартість обладнання/матеріалів за цією Специфікацією становить 13 280,04 грн, з урахуванням ПДВ 2 213,34 грн.
За умовами цієї Специфікації сторони домовилися визначити порядок і процедуру формування вартості обладнання за цією Специфікацією:
З огляду на те, що вартість обладнання, що поставляється за цією Специфікацією включає імпортну складову, керуючись статтями 524, 533 Цивільного кодексу України, Сторони домовилися визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, на підставі чого загальна вартість обладнання становить 301,73 Євро по курсу 44,0135 грн за 1 Євро.
14.02.2025 сторонами підписано додаткову угоду № 1 до Договору, якою внесено зміни до преамбули Договору і вирішено вважати за текстом Договору та у всіх додатках підписантом Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ", а також у зв`язку зі зміною юридичної адреси Постачальника викладено розділ 15 Договору у новій редакції.
19.03.2025 додатковою угодою № 2 внесено зміни до Договору та викладено п. 3 Специфікації № 1 в іншій редакції. 
Відповідно до видаткових накладних від 10.03.2025 № 37, 38 Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" обладнання/матеріали на суму 13 280,04 грн та 811 623,60 грн відповідно.
Видатковими накладними від 20.03.2025 № 41, 42 підтверджено поставку обладнання/матеріалів на суму 85 509,90 грн та 42 123,24 грн відповідно. 
Позивач стверджує, що відповідачем не виконано вимоги підп. 6.2. Специфікацій № 1, 2, 3 та не здійснена сплата 70 % від вартості кожної із підписаної видаткової накладної.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами виконати зобов`язання, про що свідчить лист від 11.06.2025 № 01/11-06, претензія № 2 від 09.07.2025 № 02/09-07, претензія від 16.07.2025 № 3. 
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що укладений між сторонами Договір поєднує в собі елементи різних договорів, а до правовідносин, що виникли на підставі Договору та Специфікацій № 1, 2, 3, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки. Суд встановив, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором, передавши відповідачу матеріали/обладнання на загальну суму 952 536,78 грн, термін оплати настав, а відповідач свої зобов`язання щодо оплати 70% прийнятого товару не виконав. Суд не погодився із запереченнями відповідача про ненастання строку оплати, зазначивши, що відсутність рахунку не звільняє замовника від обов`язку оплатити отриманий товар, якщо факт його отримання підтверджений видатковою накладною. Твердження відповідача про ненадання довіреностей на осіб, які здійснювали передачу обладнання, спростовано генеральною довіреністю № 17/02-2025 від 17.02.2025 та відсутністю застережень замовника на видаткових накладних. Щодо курсової різниці суд зазначив, що сторонами правомірно урегульовано правовідносини стосовно можливого застосування курсової різниці, перевірив розрахунки та погодився з їх методологією. Стосовно територіальної підсудності суд дійшов висновку, що спір щодо поставки товару, який надалі буде використаний у будівництві чи реконструкції нерухомого майна, не можна вважати спором з приводу нерухомого майна, а тому відсутні підстави для застосування ст. 30 ГПК України.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" (Замовник), Договір про виконання робіт і постачання №2413200-1 від 15.11.2024р. поєднує в собі елементи різних договорів.
Враховуючи нездійснення наразі Відповідачем оплати вартості отриманого обладнання та матеріалів, курсової різниці та штрафних санкцій за не оплату поставленого товару за Договором, Товариство з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" звернулось до господарського суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ", про стягнення означеної суми основного боргу, курсової різниці та штрафних санкцій.
Отже, сутність розглядуваного спору стосується прав та законних інтересів Позивача на отримання оплати за поставлені обладнання та матеріали та полягає саме у спонуканні Відповідача до сплати вартості поставленого товару, курсової різниці та штрафних санкцій за порушення (прострочення у виконанні) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленого в договорі товару. 
Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору. Оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням відповідних положень Цивільного кодексу України щодо чинності правочинів/договорів, зокрема договору поставки, що, своєю чергою, згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачає можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.
За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.
Так, згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛД Промстрой" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" (підрядник) укладено договір № 2413200-1 про виконання робіт та постачання, відповідно до підп. 1.1.2 п. 1.1. якого Підрядник, відповідно до цього Договору, приймає на себе зобов`язання на свій ризик, в строки, в порядку, в обсягах і за ціною, узгодженими Сторонами в Специфікаціях до цього Договору, виконати зобов`язання, що зокрема, включають в себе, поставку обладнання і матеріалів, за асортиментом, описом, кількості, цінами, у строк, на умовах зазначених у Специфікації (ях), які підписуються Сторонами, скріплюється печатками Сторін і є невід`ємною частиною цього Договору для використання при виконанні Робіт за цим Договором.
Згідно з п. 1.6. Договору Замовник зобов`язується прийняти, і своєчасно оплатити виконані Підрядником Роботи та поставлені обладнання і матеріали в строк в порядку, встановленому цим Договором/Специфікаціями.
За умовами п. 4.1. - 4.5. Договору, Підрядник зобов`язується поставити обладнання і матеріали, необхідні для виконання робіт відповідно до умов цього Договору та Специфікації (ій). Підрядник здійснює поставку обладнання і матеріалів Замовнику на умовах зазначених в Специфікації (ях).
Обладнання і матеріали вважаються прийнятими Замовником по якості і кількості за фактом передачі обладнання і матеріалів на умовах зазначених в п.4.3. цього договору після підписання видаткових накладних, які підписуються обома Сторонами в момент передачі обладнання і матеріалів Замовнику.
За несвоєчасне здійснення Замовником зобов`язань по оплаті робіт, обладнання, матеріалів, передбачених Специфікацією (ями), Замовник оплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час невиконання зобов`язання, від суми порушеного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Пеня нараховується на весь період прострочення, без обмежень строку. (п. 11.6. Договору)
15.11.2024р. сторонами підписано Специфікації № 1, 2, 3 до Договору № 2413200-1 від 15.112024 р..
За умовами п. та підп. 1, 2, 5.2., 5.3., 6 Специфікацій № 1, 2, 3, Підрядник відповідно до цієї Специфікації, приймає на себе зобов`язання на свій ризик, з використанням своїх матеріальних ресурсів, в строки, в порядку, в об`ємах та по цінам, узгоджених Сторонами в цій Специфікації, виконати в рамках проекту "Будівництво технологічної перемички між компресорними станціями "Суми" та "Ромненська-1" ТОВ "Оператор ГТС України" в Сумському районі Сумської області для забезпечення можливості реверсного транспортування газу" на об`єкті за адресою: Україна, 40490, Загірське, Сумська область, Україна (далі - "Об`єкт), що включає в себе наступне:
Поставку обладнання і матеріалів, за асортиментом, описом, кількості, цінами, у строк, на умовах зазначених у цій Специфікації; Замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплатити поставлене обладнання в розмірі, в строк і в порядку, встановленому цією Специфікацією.
Курс Євро до гривні при розрахунку оплат за цією Специфікацією узгоджується сторонами як середній курс продажу (ask) Євро за гривню, встановлений на міжбанківському валютному ринку в робочий день, що передує даті оплати. Для розрахунку суми оплати за обладнання за цією Специфікацією на певну дату, Сторони використовують наступний курс Євро до гривні: середній курс продажу (ask) Євро за гривню, встановлений на міжбанківському валютному ринку і вказаний в наступному інформаційному джерелі: інтернет ресурс - сайт http://minfin.com.ua сторінка сайта http://minfin.com.ua/currency/mb/, графа "Ринкові курси Продаж".
Сума платежу за обладнання розраховується в гривнях за курсом, визначеним згідно п. 5.2. цієї Специфікації до еквіваленту в іноземній валюті, вказаній в п.5.1 цієї Специфікації у разі зміни курсу більш ніж на 3%. У разі, якщо курс гривні до Євро на дату, що передує даті платежу стане нижче курсу зафіксованого в пункті 5.1. цієї Специфікації, умови п.п. 5.1., 5.2. сторонами не застосовуються і до оплати підлягає сума в гривнях, зазначена у цій Специфікації.
Оплата обладнання/матеріалів за цією Специфікацією здійснюється Замовником в наступному порядку:
Попередня оплата (аванс) в розмірі 30% від вартості обладнання та матеріалів, визначеної в п.3 цієї Специфікації виплачується Замовником на користь Підрядника на умовах перерахунку вказаного в п.5.1-5.3 цієї Специфікації протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту надання Підрядником рахунку на оплату.
Оплата обладнання і матеріалів здійснюється в розмірі 70% від вартості кожної із підписаної видаткової накладної та виплачується Замовником на користь Підрядника на умовах перерахунку вказаного в п.5.1-5.3 цієї Специфікації протягом 3 (трьох) банківських днів після поставки матеріалів на об`єкт Замовника та надання Підрядником рахунку на оплату.
Пунктами 3, 4, 5 та підпунктом 5.1. Специфікації № 1 визначено, що вартість обладнання/матеріалів за цією Специфікацією становить 897 133,50 грн, з урахуванням ПДВ 149 522,25 грн.
За умовами цієї Специфікації сторони домовилися визначити порядок і процедуру формування вартості обладнання за цією Специфікацією:
З огляду на те, що вартість обладнання, що поставляється за цією Специфікацією включає імпортну складову, керуючись статтями 524, 533 Цивільного кодексу України, Сторони домовилися визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, на підставі чого загальна вартість обладнання становить 20 177,58 Євро по курсу 44,4619 грн за 1 Євро.
Пунктами 3, 4, 5 та підпунктом 5.1. Специфікації № 2 визначено, що вартість обладнання/матеріалів за цією Специфікацією становить 42 123,24 грн, з урахуванням ПДВ 7 020,54 грн.
За умовами цієї Специфікації сторони домовилися визначити порядок і процедуру формування вартості обладнання за цією Специфікацією:
З огляду на те, що вартість обладнання, що поставляється за цією Специфікацією включає імпортну складову, керуючись статтями 524, 533 Цивільного кодексу України, Сторони домовилися визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, на підставі чого загальна вартість обладнання становить 957,05 Євро по курсу 44,0135 грн за 1 Євро.
Пунктами 3, 4, 5 та підпунктом 5.1. Специфікації № 3 визначено, що вартість обладнання/матеріалів за цією Специфікацією становить 13 280,04 грн, з урахуванням ПДВ 2 213,34 грн.
За умовами цієї Специфікації сторони домовилися визначити порядок і процедуру формування вартості обладнання за цією Специфікацією:
З огляду на те, що вартість обладнання, що поставляється за цією Специфікацією включає імпортну складову, керуючись статтями 524, 533 Цивільного кодексу України, Сторони домовилися визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, на підставі чого загальна вартість обладнання становить 301,73 Євро по курсу 44,0135 грн за 1 Євро.
14.02.2025р. сторонами підписано додаткову угоду № 1 до Договору, якою внесено зміни до преамбули Договору і вирішено вважати за текстом Договору та у всіх додатках підписантом Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ", а також у зв`язку зі зміною юридичної адреси Постачальника викладено розділ 15 Договору у новій редакції.
19.03.2025 додатковою угодою № 2 внесено зміни до Договору та викладено п. 3 Специфікації № 1 в іншій редакції. 
Матеріали справи свідчать, що на виконання договору, відповідно до видаткових накладних від 10.03.2025р. № 37, 38 Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" обладнання/матеріали, на суму 13 280,04 грн. та 811 623,60 грн., відповідно.
Відповідно до видаткових накладних від 20.03.2025р. № 41, 42, Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" обладнання/матеріали, на суму 85 509,90 грн. та 42 123,24 грн., відповідно. 
Оскільки вищевказані видаткові накладні підписані обома сторонами, поставка обладнання/матеріалів за договором є підтвердженою.
Доказів виявлення недоліків товару матеріали справи не містять.
Отже, обладнання і матеріали вважаються прийнятими Замовником по якості і кількості.
Таким чином, позивач свої зобов`язання за Договором виконав, передав відповідачу матеріали/обладнання, на загальну суму 952 536,78 грн., термін оплати настав.
Позивач стверджує, що відповідачем не виконано вимоги підп. 6.2. Специфікацій № 1, 2, 3 та не здійснена сплата 70 % від вартості кожної із підписаної видаткової накладної.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами виконати зобов`язання, про що свідчить лист від 11.06.2025р. № 01/11-06, претензія № 2 від 09.07.2025р. № 02/09-07, претензія від 16.07.2025р. № 3. 
Матеріали справи не містять та Скаржник не надав доказів сплати вказаної суми.
Доводи Скаржника про порушення судом першої інстанції правил виключної підсудності при розгляді справи, колегія суддів відхиляє, як необгрунтовані та такі, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Зазначений припис поширює свою дію абсолютно на всі випадки, коли процесуальне законодавство не обумовлює будь-якого відмінного варіанту стосовно конкретного виду справ, а тому іменується загальним, адже діє як загальне правило, на відміну від інших видів підсудності, що застосовуються як спеціальне правило підсудності.
Вищевказане обумовлене тим, що на противагу іншим правовим положенням про підсудність норма ст. 27 Господарського процесуального кодексу України не обмежується директивою про певну категорію справ, які необхідно розглядати за цим правилом підсудності, у той час як всі інші правові норми кореспондуються із характеристиками справи за предметною або суб`єктною ознакою, а тому підлягають застосуванню виключно у випадку кореляції конкретної справи з цими ознаками.
Статтею 30 ГПК України встановлено правила виключної підсудності господарських справ.
Виключна підсудність означає, що відповідний спір не може бути розглянутий за загальними правилами підсудності або альтернативної підсудності.
Частиною 3 ст. 30 ГПК України передбачено, що спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.
Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.
Словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.
Відтак, до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобов`язань за договором, укладеним щодо нерухомого майна, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.
Аналогічні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладені у постанові Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі №910/6644/18, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020р. у справі №910/10647/18 та від 16.02.2021р. у справі №911/2390/18.
Як вже зазначалось вище, предметом спору в даній справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар, курсової різниці, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором від 15.11.2024р. № 2413200-1, про виконання робіт та постачання, в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, згідно Специфікацій № 1, 2.
Позивач здійснив відповідачу лише поставку матеріалів та обладнання При цьому, виконання будь-яких інших робіт на об`єкті сторонами в зазначених Специфікаціях передбачено не було. Доказів укладення інших Специфікацій до Договору між сторонами матеріали справи не місять. 
Твердження Скаржника про те, що предметом Договору № 2413200-1 від 15.11.2024 є не лише здійснення поставок, а й виконання робіт (проектних, конструкторських, монтажних, електромонтажних, пусконалагоджувальних, електротехнічних та інших), колегія суддів відхиляє, як необгрунтоване, оскільки будь-якого підтвердження, що наслідком виконання Договору в частині поставки обладнання та матеріалів обладнання, є зміна зовнішнього вигляду технологічної перемички та газопроводу, як об`єкта нерухомого майна, Скаржник не надав. 
Спір щодо поставки товару, який надалі буде використаний у будівництві чи реконструкції нерухомого майна, не можна вважати спором з приводу нерухомого майна.
За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спір у даній справі жодним чином не стосується прав та обов`язків сторін, що пов`язані з нерухомим майном, як безпосередньо, так і опосередковано, в тому числі із користуванням нерухомим майном, а тому відсутні підстави для застосування ст. 30 ГПК України.
Посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021р. у справі № 911/2390/18 є некоректним, оскільки у зазначеній справі предметом спору було стягнення заборгованості з орендної плати за договором щодо користування нерухомим майном, тоді як предметом спору у справі № 912/1992/25 є стягнення заборгованості за поставку обладнання та матеріалів, що жодним чином не стосується прав та обов`язків, пов`язаних з нерухомим майном.
Щодо доводів Скаржника щодо порушення порядку проведення відеоконференції за ст. 197 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Як вбачається з протоколу судового засідання в режимі відеоконференції № 5325867 від 22.10.2026р. у даній справі, представник позивача Новак Т.О., зайшов та авторизувався в підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС. Вхід було здійснено з особистого Електронного кабінету та авторизовано за КЕП (ЕЦП), що унеможливлює участь іншої особи. Представник представився в судовому засіданні, зазначив підставу представництва, аудіо-зв`язок був стабільним. Отже, представник позивача брав участь у засіданні та реалізував право на надання пояснень. При цьому, відсутність відеозображення не є підставою для визнання відеоконференції недійсною, якщо учасник мав належну якість аудіозв`язку та був присутній на засіданні, заперечень проти продовження засідання через відсутність зображення чи клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.
Відтак, процесуальні доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції порядку проведення відеоконференції колегія оцінює як такі, що не вплинули на правильність вирішення спору по суті. 
Доводи Скаржника про порушення вимог щодо подання доказів за ст. 80 ГПК України, колегія суддів відхиляє, як безпідставні, оскільки додані позивачем додатково документи після подання позову (зокрема, платіжні доручення та довіреність на Черномаза П.М. та Тарнавського Ю.В. на поставку товару) не є основними доказами, їх було подано в підтвердження пояснень та аргументів у відповіді на відзив, а позовна заява ґрунтується на більш вагомих доказах, своєчасно доданих до позовної заяви.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до умов Специфікацій момент остаточної оплати визначається не моментом здійснення передоплати, а моментом виконання поставки. Платіжні доручення не є документами, які підтверджують поставку товару, а факт здійснення попередньої оплати не заперечується відповідачем та визнається позивачем. Видаткові накладні підписано належним чином уповноваженими співробітниками, ані Договором, ані Специфікаціями не передбачено обов`язку підрядника надавати замовнику довіреність на підписання видаткової накладної, а замовник не вимагав довіреність на момент підписання та прийняв товар без заперечень. 
Посилання Скаржника на те, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність в матеріалах справи технічної документації та актів передання такої документації, колегія суддів також оцінює критично, оскільки згідно умов Специфікацій надання «технічної документації» не передбачено, факт постачання товару підтверджено підписаними сторонами видатковими накладними, а передача технічної документації не впливає на остаточну оплату поставленого товару.
Доводи Скаржника щодо порушення принципів диспозитивності та рівності сторін колегія суддів відхиляє, як необгрунтовані, оскільки як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не здійснювалось збирання доказів, суд лише перевірив розрахунки курсової різниці та погодився з їх методологією. 
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-СТІЛЛ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2025р. у справі № 912/1992/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Повний текст постанови складено 29.06.2026 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя О.Г. Іванов