ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 р.	Справа № 480/3164/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2025, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 09.01.26 по справі № 480/3164/24
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Сумській області    
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 760518282404, згідно якого за порушення п.185.1 ст.185, 187.1. ст.187. п. 198.1 п. 198.5. ст. 198. п.200.1 п.200.2, ст. 200 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 738609грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 73 860 грн.90 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 760218282404, згідно якого за порушення п.п. 163.1,1 п. 163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, п.п. 16 1 п.10 р.20 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, було донараховано до сплати в бюджет військового збору в сумі 3939,94 грн. та штрафних санкцій в розмірі 393 грн.99 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 759618282404, згідно якого за порушення п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167. п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, було донараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 47279,23 гри. та штрафні санкції в розмірі 4727,92 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Сумській області про проведення документальної планової виїзної перевірки № 1335-кп від 08.09.2023 на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, ст. 77, пп.82.1 ст.82, пп 69.35 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ст.13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 відповідно до затвердженого плану перевірки.
За результатами перевірки складено акт 23.10.2023 №6500/18-28-24-04-/2917913916/192.
Так, в ході перевірки встановлено порушення Позивачем:
- п.185.1 ст.185, 187.1. ст.187, п. 198.1 п.198.5. ст.198, п.200.1 п.200.2 ст.200 ПК України у зв`язку з заниженням суми податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість у сумі 738609 грн., в т. ч. за грудень 2021 р. на суму 738609 грн.
-п.201.10 ст.210 ПК України у зв`язку з незабезпеченням при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку в установлені терміни складення податкової накладної та її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.
-п.п. 213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст.215, п. 216.9 ст.216, п.п. 222.1.1 п.222.1 ст.222 ПК України у зв`язку із заниженням податкового зобов`язання з акцизного податку в сумі на 14007,00 грн., у т.ч. за березень 2020 р. на 14007,00 грн.
-п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України у зв`язку з заниженням податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 47279,23 грн., в т.ч. за 2022 р. на 47279,23 грн.
- п.п. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, п.п. 16 1 п.10 р.20 ПК України у зв`язку з заниженням зобов`язання зі сплати військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності в сумі 3939,94 грн. у т.ч. за 2022 р. на 3939,94 грн.
Не погодившись з висновками акту перевірки, Позивачем подано заперечення від 09.11.2023р., за результатами розгляду яких висновки акту перевірки залишено без змін, про що Позивача повідомлено листом від 23.11.2023 № 2120/12/18-28-24-04-05.
З урахуванням зазначеного, у зв`язку з встановленими порушеннями, контролюючим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
- від 27.11.2023 №9760518282404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 738 609 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 73860,90 від 27.11.2023 №759618282404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на загальну суму 47 279,23 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 4727,92 грн.
- від 27.11.2023 №760218282404, яким збільшено суму зобов`язання зі сплати військового збору на загальну суму 3939,94 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 393,99 грн.;
- від 27.11.2023 №760318282404, яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати акцизного податку на загальну суму 14 007 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1400,70 грн.;
- від 27.11.2023 №760118282404, за порушення строку сплати грошового зобов`язання з акцизного податку застосовано штрафну санкцію у розмірі 27,91 грн.
В подальшому Позивачем до ДПС України було подано скаргу, за результатами розгляду якої рішенням від 14.02.2024 №3769/6/99-00-06-01-03-06 вказані податкові повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарга без задоволення.
Позивач не погоджуючись із правомірністю висновків податкової перевірки, звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.11.2023 року № 759618282404, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України №2755-УІ від 02.12.2010 (далі - ПК України), у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з частиною 2 статті З ГК України господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
За своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 ГК України).
Відповідно до пункту 164.1. статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід – будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Згідно з підпунктами 164.1.1., 164.1.2. пункту 164.1 статті 164 ПК України
загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Статтею 177 ПК України визначено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пунктів 177.1, 177.2, 177.5 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діячьністю такої фізичної особи-підприємця. Фізичні особи-підприємці подають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених вище норм вбачається, що, визначальною ознакою понесених протягом календарного року витрат є їх зв`язок із господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.
Відповідно до пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов 'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково- касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю регулюється ст.177 „Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування ” Податкового кодексу України
Судом встановлено, що за висновком ГУ ДПС у Сумській області неправомірне формування валових витрат відбулося внаслідок безпідставного завищення витрат віднесених на придбання ТМЦ (тютюнових виробів), а саме: на 01.01.2022 р. залишки ТМЦ (тютюнові вироби) рахувались у сумі 2466359,25 грн. придбано у 2022 році ТМЦ (тютюнові вироби) на суму 1722337,66 гри. (без ПДВ) та реалізовано на суму 1 108787,20 грн. (без ПДВ) (згідно декларації про доходи за 2022 рік), таким чином розрахункові залишки ТМЦ повинні складати 3079909,71 грн., а за даними платника складають 3342572,06 грн., тобто встановлено що ФОП ОСОБА_1 завищив валові витрати на 262662,35 грн. (3079909,71 грн. - 3342572,06 грн.) не підтверджені документально.
Так, в матеріалах справи наявна бухгалтерська довідка б/н від 15.03.2023 року в якій відображено факт арифметичного помилкового заповнення податкової Декларації про майновий стан та доходи за 2022 рік .
Суд зазначає, що арифметична помилка не призвела до недоплати податків з доходу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за 2022 рік. В книгу обліку доходів та витрат за 2022 рік було внесені правильні показники . Книга обліку доходів та витрат за 2022 надавалась в ході перевірки та копії первинних документів також надавались.
В колонці 5 Додатку Ф 2 Декларації (вартість придбаних, реалізованих, або використаних у виробництві ТМЦ ) в сумі 1 108787,20 грн., а фактично вартість придбаних, реалізованих товарів була на суму 846 124,85 грн. Даний факт підтверджується наступними первинними документами.
Крім того, в колонці 6 Додатку Ф 2 Декларації (витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату) було відображено суму витрат в розмірі 383 455, 00 грн., а потрібно було 621 449,24 грн. Різниця в сумі 237994,24 грн. 
Даний факт підтверджується наступними первинними документами: Податковими розрахунками сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 - 4 квартали 2022 роки; платіжною інструкцією №3 від 19.01.2022 року на суму 9 500.00 грн. про сплату ЄСВ; платіжною інструкцією №20 від 18.02.2022 року на суму 9 560,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №15 від 21.07.2022 року на суму 8350,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №11 від 29.06.2022 року на суму 9 567,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №19 від 03.08.2022 року на суму 2000,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №23 від 22.08.2022 року на суму 8000,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №34 від 07.09.2022 року на суму 3000,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №38 від 20.09.2022 року на суму 11800,00 грн. про сплату ЄСВ; платіжною інструкцією №43 від 07.10.2022 року на суму 5200,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №51 від 21.10.2022 року на суму 8500,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №57 від 07.11.2022 року на суму 7516,00 грн. про сплату ЄСВ;
платіжною інструкцією №63 від 14.12.2022 року на суму 16100,00 грн. про сплату ЄСВ; платіжною інструкцією №69 від 28.12.2022 року на суму 8100,00 грн. про сплату ЄСВ.
Згідно з Податковим розрахунком сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року :
сума нарахованої заробітної плати за січень 2022 року складає — 47500,00 грн.
сума нарахованої заробітної плати за лютий 2022 року складає — 47500,00 грн.
сума нарахованої заробітної плати за березень 2022 року складає — 0,00 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за січень 2022 року — 9500,00 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за лютий 2022 року — 9500,00 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за березень 2022 року —0,00 грн.
Згідно з Податковим розрахунком сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 3 квартал 2022 року :
сума нарахованої заробітної плати за липень 2022 року складає — 50 328,97 грн.
сума нарахованої заробітної плати за серпень 2022 року складає — 63400,00 грн.
сума нарахованої заробітної плати за вересень 2022 року складає — 74 527, 27 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за липень 2022 року — 17 917,00 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за серпень 2022 року — 10 000 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за вересень 2022 року —14 800.00 грн.
Згідно з Податковим розрахунком сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2022 року :
сума нарахованої заробітної плати за жовтень 2022 року складає — 77000,00 грн.
сума нарахованої заробітної плати за листопад 2022 року складає — 77000,00 грн.
сума нарахованої заробітної плати за грудень 2022 року складає — 77000,00 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за жовтень 2022 року - 13700.0 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за листопад 2022 року - 7516.0 грн.
сума сплаченого ЕСВ (єдиного соціального внеску) за грудень 2022 року —22 200 .00грн.
В колонці 7 Додатку Ф 2 Декларації (інші витрати, пов`язані з веденням господарської діяльності Даний факт підтверджується наступними первинними документами:
за січень 2022 року : Актом надання послуг № 13-1 від 31.01.2022 року на суму 420 грн.; Актом надання послуг № 126-1 від 31.03.2022 року на суму 420 грн.; платіжною інструкцією №7 від 19.01.2022 року;
за лютий 2022 року: Актом надання послуг № 13-2 від 28.02.2022 року на суму 420 грн.; Актом надання послуг № 126-2 від 28.02.2022 року на суму 420 грн.; Актом надання послуг № 13-2 від 28.02.2022 року на суму 420 грн.; Актом надання послуг № 126-3 від 31.03.2022 року на суму 1000 грн.; платіжна інструкція №24 від 21.02.2022 року на суму 1000 грн.; платіжна інструкція №26 від 21.02.2022 року на суму 500 грн.; платіжна інструкція №27 від 22.02.2022 року на суму 500 грн.; платіжна інструкція №28 від 22.02.2022 року на суму 500 грн.;
за травень 2022 року: платіжною інструкцією №4 від 12.05.2022 року;
за червень 2022 року : Актом надання послуг № 126-6 від 30.06.2022 року на суму 420 грн; Актом надання послуг № 13-6 від 30.06.2022 року на суму 420 грн;
за липень 2022 року: Актом надання послуг № 126-3 від 31.03.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 13-03 від 31.03.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 138-07 від 30.07.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 98-07 від 31.07.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 137-07 від 31.07.2022 року на суму 1000 грн.; платіжна інструкція №6 від 14.06.2022 року на суму 520 грн.; платіжна інструкція №5 від 07.06.2022 року на суму 500 грн.; платіжна інструкція №8 від 14.06.2022 року на суму 500 грн.; платіжна інструкція №7 від 14.06.2022 року на суму 500 грн.; платіжна інструкція №17 від 21.07.2022 року на суму 500 грн.;
за серпень 2022року: платіжна інструкція №22 від 13.08.2022 року на суму 500 грн.; платіжна інструкція №26 від 22.08.2022 року на суму 500 грн.; платіжна інструкція №27 від 22.08.2022 року на суму 500 грн.; платіжна інструкція №28 від 22.08.2022 року на суму 500 грн.;
за вересень 2022 року: Актом надання послуг № 138-09 від 30.09.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 98-09 від 30.09.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 100-09 від 30.09.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 137-09 від 30.09.2022 року на суму 1000 грн.;
за жовтень 2022 року: Актом надання послуг № 137-10 від 31.10.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг №100-10 від 31.10.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 138-10 від 31.10.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 98-10 від 30.10.2022 року на суму 1000 грн.;
за листопад 2022 року: Актом надання послуг № 98-11 від 30.11.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 138-11 від 30.11.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 137-11 від 30.11.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 100-11 від 30.11.2022 року на суму 1000 грн.; платіжна інструкція №17 від 09.02.2022 року на суму 624,00 грн.; платіжна інструкція №14 від 04.02.2022 року на суму 249,00 грн.; платіжна інструкція №201 від 12.11.2021 року на суму 10 493,70 грн.; платіжна інструкція №192 від 06.10.2021 року на суму 14 047,32 грн.; платіжна інструкція №179 від 25.08..2021 року на суму 63 800,79 грн.; платіжна інструкція №171 від 12.08..2021 року на суму 24 495,14 грн.; платіжна інструкція №170 від 05.08..2021 року на суму 22 047,44 грн.; платіжна інструкція №31 від 07.09.2022 року на суму 5975.40 грн.;
за грудень 2022 року Актом надання послуг № 98-12 від 31.12.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 100-12 від 31.12.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 137-12 від 31.12.2022 року на суму 1000 грн.; Актом надання послуг № 138-12 від 31.12.2022 року на суму 1000 грн.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у жодному з додатків до Акту перевірки від 23.10.2023 року №.6500/18-28-24-04/2917913916/192., так як і у самому Акті перевірки, не вказано реквізитів (дата, номер) і назви документів, на основі яких Відповідачем було розраховано та визначено розрахункові залишки ТМЦ повинні складати 3079909,71 грн., а за даними платника складають 3342572,06 грн., вартість ТМЦ, що не були реалізовані за 2019 рік в сумі 1305258,52 грн (додаток 1), за 2020 рік в сумі 1212823,11 грн (додаток 2) та за 2021 рік в сумі 159990,71 грн (додаток 3).
Судова колегія зауважує, що відповідач не скористався наданим йому підпунктом 20.1.19 підпункту 20.1 статті 20 ПК України правом на зобов`язання платника податків провести інвентаризацію залишків ТМЦ, водночас в акті зазначено, що в ході проведення перевірки та документів, що підтверджують придбання та реалізацію ТМЦ перевіркою виведені залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2019, на 31.12.2020 га на 31.12.2021, однак які саме документи відповідач використовував для виведення таких залишків (які б підтверджували придбання та реалізацію товарів, їх номенклатури, ціни, асортименту) не зазначено.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить висновку, що проведений відповідачем розрахунок залишків наведений в Акті перевірки фактично є припущенням контролюючого органу та не узгоджується із положеннями підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ГК України, у зв`язку з чим, позов в цій частині підлягаю задоволенню.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.11.2023 №760218282404, колегія суддів зазначає таке.
Згідно зі статтею 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ, «Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця».
Колегія суддів зазначає, що відповідачем невірно визначено об`єкт оподаткування та валові витрати понесені Позивачем, донарахування військового збору проведено неправомірно, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 27.11.2023 №760218282404 підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.
Стосовно податкового повідомлення-рішення від 27.11.2023 №760518282404, колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено, що в акті перевірки згідно Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН) зазначено, що ФОП ОСОБА_1 придбав тютюнових виробів на суму 13967594,38 грн. без ПДВ., це сума витрат, яка підтверджена і зареєстрована в реєстрі.
При складанні податкової Декларації про майновий стан та доходи за 2022 рік ФОП ОСОБА_1 була допущена помилка та зазначено суму витрат в розмірі 12 044174,87 грн.
Як зазначає позивач, сума витрат в розмірі 12 044174,87 грн. не могла бути використана в розрахунку, тому що для обчислення доходів і сплати ПДВ її було недостатньо, тому що ФОП ОСОБА_1 зареєстрував і сплатив ПДВ за перевіряємий період з суми доходів 13 270 861 грн. - сума зареєстрованого та сплаченого ПДВ 2 211810 грн.17 коп. Якщо б сума витрат при перевірці Відповідачем була взята за даними ФОП ОСОБА_1 - 12 044174,87 грн.,то сума сплаченого ПДВ становила - 2 007362,48 грн., Відповідач визначив би в цьому випадку заниження ПДВ що не відбулося.
Колегія суддів зазначає, що під час проведення перевірки повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2019 р. по 31.12.2021р. ДПС у Сумській області допущено наступні помилки при підрахунках:
на сторінці 25 Абзац 8 стор. 25 - під час підрахунку придбання товарів використовувалися дані первинних бухгалтерських документів та обов`язково податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а під час підрахунку складу витрат використовувалися дані декларації «Про майновий стан та доходи» платника ФОП ОСОБА_1 , а не дані первинних бухгалтерських документів та податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (підтвердження яких є і у платника, і у ДПС у Сумській області), чим порушена єдина норма розрахунку та обліку складу витрат, так як під час даної перевірки використовувалися дані із різних джерел: для придбання товарів - із первинних бухгалтерських документів та Єдиного реєстру податкових накладних, а для витрат - тільки із самої декларації «Про майновий стан та доходи», хоча в Єдиному реєстрі податкових накладних ці дані є обов`язково, що підтверджено самою перевіркою в цьому абзаці - отримання доходів від продажу товарів в подальшому може відбутися тільки із належним чином зареєстрованим придбанням цих товарів (сума придбання 13 967 594,38 грн. підтверджена перевіркою)
"Перевіркою встановлено, що в період з 01.01.2019 по 31.2.2021 ФОП ОСОБА_1 було придбано тютюнові та інших товарів (загальна вартість придбаних товарно - матеріальних цінностей) згідно первинних бухгалтерських документів та податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у сумі 13 967 594,38 грн. (у т.ч. за 2019 р. - 10009708,58 грн.; за 2020 р. - 2629024.46 грн. та за 2021 р. - 1328861,34 грн.) по цінам придбання без ПДВ, а до складу витрат собівартість реалізованих ТМЦ згідно даних Декл. «Про майновий стан та доходи» та книги обліку доходів та витрат у сумі 12 044 174,87 грн. (у т.ч. у декларації за 2019 р. у розмірі 9 294 169,51 грн.; за 2020 р. у розмірі 1458736,90 грн. та за 2021 р. у розмірі 1291268,46 грн.)»
За даними перевірки сума залишків ТМЦ станом на 31.12.2021 р. складає:
1769625,91 (залишки ТМЦ станом на 01.01.2019) + 13 967 594,38 грн. (придбано ТМЦ згідно ЄРПН за період з 2019р. по 2021р. включно) - 12 044 174,87 грн. (вартість реалізованих ТМЦ з 2019р. по 2021 р. включно згідно декларацій про доходи) = 3 693 045,42 грн.
Проте, згідно даних платника сума залишків ТМЦ становить 2466359,25 грн.
Як вказує позивач, Абзац 11 стор.25 Акту - було помилково розраховано обсяги придбання та залишків ТМЦ за період з 2019 р. по 2021 р. включно та не було обсягів придбання, що не вплинули на збільшення залишків та не приймали участі у господарських операціях і відповідно, не було суми ПДВ від проданих ТМЦ, на яку платник зобов`язанні нарахувати податкові зобов`язання
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що вартість (балансова) не використаних з господарській діяльності ТМЦ відсутня, заниження задекларованої сумі податкового зобов`язання у розмірі 245 337,23 грн., в т.ч. за грудень 2021 р. відсутнє.
Відтак, проаналізувавши вказані обставини у сукупності в контексті викладених норм права, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, а позов в свою чергу задоволенню.
Натомість, суд першої інстанції не прийняв до уваги наведених вище обставин, неповно дослідив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 по справі № 480/3164/24 скасувати.
Прийняти постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 760518282404, згідно якого за порушення п.185.1 ст.185, 187.1. ст.187. п. 198.1 п. 198.5. ст. 198. п.200.1 п.200.2, ст. 200 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 738609грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 73 860 грн.90 коп.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 760218282404, згідно якого за порушення п.п. 163.1,1 п. 163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, п.п. 16 1 п.10 р.20 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, було донараховано до сплати в бюджет військового збору в сумі 3939,94 грн. та штрафних санкцій в розмірі 393 грн.99 коп.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 759618282404, згідно якого за порушення п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167. п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, було донараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 47279,23 гри. та штрафні санкції в розмірі 4727,92 грн. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено 21.05.2026 року