Справа № 308/6102/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2026           місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: 
головуючої судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора –  ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026071030000390 від 09.04.2026, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатська область, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2026 під час виконання своїх службових обов`язків у груповому наряді «оповіщення» оперуповноважений Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – начальником групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_4 та з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 – стрільцем ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснювали оповіщення осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років на території м. Ужгород та Ужгородського району, пересуваючись на службовому транспортному засобі Національної поліції України марки «Рено Експрес», д.н.з. НОМЕР_1 .
Під час виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 09.04.2026 о 16 год. 00 хв. заїхали в мікрорайон «Горяни» м. Ужгород по вул. Антонія Падевського на службовому автомобілі марки «Рено Експрес», д.н.з. НОМЕР_1 , виявили особу чоловічої статі віком приблизно 30 років, яка помітно нервувала та різко змінила напрямок руху після того як працівники поліції потрапили в її поле зору. Після цього працівники спільного екіпажу вирішили зупинитися для перевірки документів вказаної особи, оскільки її поведінка здалася підозрілою. Наблизившись ближче, особа чоловічої статі розпочала втікати та вжитими заходами її було зупинено. Під час перевірки документів з`ясовано, що даною особою виявився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець, АДРЕСА_3 , солдат військової частини НОМЕР_2 , який самовільно залишив військову частини (СЗЧ) та відносно якого проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 407 КК України у Львівській області.
Під час здійснення перевірки документів поліцейським та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_9 , приблизно о 16 год. 20 хв., до них підійшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі в ньому правила, норми поведінки, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи, що його дії є очевидними для інших громадян, а саме, що поруч знаходяться працівники поліції, ІНФОРМАЦІЯ_4 та мешканці мікрорайону, прагнучи продемонструвати свою зневагу до загальноприйнятих правил та норм поведінки у суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася у застосуванні заздалегідь заготовленого предмета – дерев`яного бруска розміром 135x6x6 см, який оточуючі сприйняли як реальну загрозу для їх життя та здоров`я, без будь-яких на те підстав, замахнувся ним на працівників поліції та ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого підійшов до задньої частини службового автомобіля «Рено Експрес» та жбурнув дерев`яний брусок у скло задніх дверей, розбивши його, внаслідок чого заподіяв ГУНП в Закарпатській області майнову шкоду в розмірі 7000 грн.
Після вказаних дій ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, а особу, яка самовільно залишила військову частину – ОСОБА_9 було передано працівникам ВСП.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що 09.04.2026 о 16 год. 00 хв., знаходячись в мікрорайоні «Горяни» м. Ужгород, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він підійшов до службового автомобіля Національної поліції України, де перебували поліцейський та двоє працівників Ужгородського РТЦК, та жбурнув дерев`яний брусок у скло задніх дверей службового автомобіля.
Представник потерпілого ГУНП в Закарпатській області – ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву від 12.05.2026, згідно з якою просить проводити судовий розгляд без його участі. Цивільний позов не заявляє. Претензій майнового характеру немає. Проти розгляду справи у спрощеному порядку відповідно до ст. 349 КПК України не заперечує. Покарання залишає на розсуд суду.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, доведена повністю.
Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного, який амбулаторно чи стаціонарно у КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» Закарпатської обласної ради не лікувався, раніше не судимий.
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає – визнання своєї вини, щире каяття, вчинення кримінального правопорушення вперше, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, зі змінами від 06 листопада 2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 296 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.
Ухвалюючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку у порядку, визначеному ст. 75 КК України, суд бере до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, вчинив кримінальне правопорушення вперше та добровільно відшкодував завдані ним збитки, а також враховує характеризуючі дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та вказані обставини провадження.
Також суд враховує позицію прокурора, який під час судового розгляду вказав на можливості застосування відносно ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробовуванням.
Визначені у ст. 76 КК України обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу, не є видом покарання з огляду на систему покарань, визначену в КК України, а є умовами звільнення особи від відбування покарання, невиконання яких тягне за собою припинення випробування.
На думку суду, в даному конкретному випадку саме таке покарання буде пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
На стадії досудового розслідування ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2026 (справа №308/5482/26) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04.06.2026 з одночасним визначенням розміру застави.
Згідно з ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.
Враховуючи те, що до ОСОБА_4 застосовано положення ст. 75 КК України, запобіжний захід, обраний йому у виді тримання під вартою, слід скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.04.2026, у рамках даного кримінального провадження ОСОБА_11 в порядку ст. 208 КПК України було фактично затримано 09.04.2026 о 17 год. 45 хв.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 09.04.2026 до 14.05.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2026 (справа №308/5482/26) накладено арешт на майно, вилучене 09.04.2026 під час проведення огляду місця події, а саме: дерев`яний брус розміром 135х6х6, який опечатано биркою з відповідними написами та підписами учасників слідчої дії.
Крім того, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2026 (справа №308/5482/26) накладено арешт на майно, вилучене 09.04.2026 під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A07» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з мобільними номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .
Виходячи з приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений на вказане майно.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.
Питання щодо речових доказів судом вирішується у порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрат немає.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. 100, 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2026 (справа №308/5482/26) – скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 09.04.2026 до 14.05.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2026 (справа №308/5482/26), на майно, вилучене 09.04.2026 під час проведення огляду місця події, а саме: дерев`яний брус розміром 135х6х6, який опечатано биркою з відповідними написами та підписами учасників слідчої дії.
Скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2026 (справа №308/5482/26), на майно, вилучене 09.04.2026 під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A07» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з мобільними номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .
Речові докази:
два паперові конверти НПУ, в яких знаходиться змиви РБК, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження;
дерев`яний брус розміром 135х6х6, який опечатано биркою з відповідними написами та підписами учасників слідчої дії, що передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області – знищити;
мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A07» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з мобільними номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , який упаковано у спецпакет НПУ «NPU6399136», що передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області – повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
З інших підстав вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області         ОСОБА_1