Справа №295/443/26
Категорія 54
2/295/1327/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Чішман Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,
представника ОСОБА_1 – адвоката Башинського С.Ф., представника Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради Никончук К.В., представника ОСОБА_2 - адвоката Кондратюка О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 – адвоката Башинського Станіслава Францовича до ОСОБА_2 , Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про скасування реєстраційної дії, зобов`язання поновити запис про місце реєстрації і стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив:
- визнати умисними, протиправними дії ОСОБА_2 щодо невиконання ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 08.11.2023 про забезпечення позову та введення в оману Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради щодо наявності обтяжень на житловий будинок АДРЕСА_1 при подачі заяви про зняття ОСОБА_3 з реєстру у вказаному будинку;
- визнати протиправними дії Департаменту реєстрації Житомирської міської ради щодо невиконання ухвали Богунського районного суду м. Житомира про забезпечення позову від 08.11.2023 та зобов?язати Департамент реєстрації Житомирської міської ради зареєструвати Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідні обтяження зазначені в ухвалі суду від 08.11.2023;
- зобов?язати Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради здійснити дії щодо скасування відомостей про зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 за адресою: будинок АДРЕСА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду в розмірі 50 000 грн та судові витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 10000 грн, а також судовий збір в Держбюджет;
В обґрунтування вимог вказано, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, після розірвання якого відповідач змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».
Під час перебування у шлюбі за спільні сімейні кошти сторонами придбано майно, яке було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .
Згоди щодо поділу майна, яке є об?єктом права спільної сумісно власності подружжя, між сторонами при розірванні шлюбу досягнуто не було, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду із позовом про поділ будинку, вартість якого істотно збільшилася, що є спільною сумісною власністю подружжя.
В рамках вказаної справи ухвалою суду від 27.11.2023 заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить відповідачу, заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо такого житлового будинку.
Копія такої ухвали 23.11.2023 направлена для виконання Департаменту реєстрації Житомирської міської ради та відповідачу.
На даний час вказана цивільна справа перебуває на стадії судового розгляду.
В перших числах березня 2025 року поштовим зв`язком Довгоп`ятий О.I. отримав повідомлення із управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про те, що 11.02.2025 його знято реєстрації місця проживання в будинку АДРЕСА_1 за заявою власника будинку.
Тимчасове не проживання у спірному будинку позивача викликано провокативними діями відповідачки.
Вважаючи дії відповідачів про зняття позивача з реєстрації місця проживання в будинку АДРЕСА_1 , представником позивача було подано до Богунського районного суду м. Житомира позовну заяву з аналогічними позовними вимогами (справа №295/15183/23), заявленими у даній справі.
Однак, у зв`язку з перебуванням матеріалів справи №295/15183/23 в експертній установі та неможливості у зв`язку з цим дослідити матеріали такої справи, представником позивача подано заяву про залишення позовної заяви в такій справі без розгляду.
В подальшому, після повернення матеріалів справи з експертної установи, представником позивача з`ясовано, що ухвала суду про забезпечення позову від 23.11.2023 отримана відповідачем - Департаментом реєстрації Житомирської міськради 23.11.2023.
Відповідач умисно ввела уповноважену особу Управління в оману, не вказавши при цьому, що ОСОБА_6 , як співвласник будинку, звернувся з позовом до суду, оспорює право власності на будинок, не повідомила, що будинок перебуває під арештом.
Таким чином відповідачі незаконно позбавили позивача права на житло та зобов?язані прийняти міри щодо поновлення житлових прав останнього.
На думку позивача, умисними діями відповідачів йому завдано немайнових втрат, моральних та фізичних страждань, які спричинили ряд негативних змін у його житті, а саме: негативні переживання, тривога, емоційні страждання, безсоння, погіршення стану здоров?я, тривога за своє майбутнє, відчуття постійного сорому перед мешканцями - бувшими сусідами, близькими людьми та знайомими. Отримані моральні травми та страждання викликають у нього недовіру до людей протилежної статі, у позивача змінився звичайний ритм життя, він позбавлений можливості жити нормальним життям. Приниження, які зазнав ОСОБА_6 , відірвали його від активного соціального життя. Розмір моральної шкоди оцінено позивачем в розмірі 50000, 00 грн.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2023 в справі № 489/3691/20 вказано, що спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою.
Ухвалою суду від 19.01.2026 позовну заяву залишено без руху (а.с. 24).     28.01.2026 ухвалою Богунського районного суду м.Житомира відкрито загальне позовне провадження (а.с. 48).
06.02.2026 від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кондратюка О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 21.03.2003, реєстровий №2326.
В липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, у якому зокрема, просив визнати удаваним договір дарування серії ВАЕ №897568 від 21.03.2003, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В., між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 276,6 кв. м., та встановити наявність між сторонами прав та обов`язків прихованого договору купівлі-продажу вказаного будинку. 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира по справі №295/6215/22 від 02.05.2023 в задоволенні вказаної позовної вимоги було відмовлено. 
На даний час вказане рішення суду набрало законної сили, а відтак, договір дарування є чинним та законним, тобто житловий будинок АДРЕСА_1 є особистою власністю ОСОБА_2 .
11.02.2025 ОСОБА_2 звернулась до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради із відповідною письмовою заявою щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , на підставі чого ОСОБА_1 було знято з реєстрації місця проживання з вказаної адреси за заявою власника.
Зняття з реєстрації місця проживання у будинку, на який накладено арешт, не є реалізацією позивачем права розпорядження таким будинком, внаслідок чого, наявність ухвали суду про забезпечення позову, чи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про арешт нерухомого майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1 - не може бути підставою для відмови у знятті з реєстрації місця проживання.
Заходи забезпечення позову, які вжитті Богунським районним судом м. Житомира у справі №295/15183/23, направленні на збереження спірного майна та можливого виконання майбутнього рішення суду щодо поділу майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 . 
Жодним чином вжиті заходи забезпечення не стосувались будь-якої заборони на зняття з реєстрації осіб чи навпаки, реєстрації будь-яких осіб в даному будинку. Реєстрація особи за певним об`єктом нерухомого майна жодним чином не надає такій особі права власності на об`єкт нерухомості, а отже зняття особи з реєстрації також жодним чином не впливає на зміну права власності та сам об`єкт нерухомості. На даний час ОСОБА_1 не є співвласником спірного будинку, будь-якого судового рішення щодо заборони зняття з реєстрації зі спірного будинку немає, а тому дії ОСОБА_2 є законними.

11.02.2026 від представника відповідача - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування такого відзиву зазначено, що реєстрація особи за певним об`єктом нерухомого майна жодним чином не надає такій особі права власності на об`єкт нерухомості, а отже зняття особи з реєстрації жодним чином не впливає на зміну права власності та сам об`єкт нерухомості.
11.02.2025 до управління звернулася власниця будинку АДРЕСА_1 – ОСОБА_9 з відповідними підтверджуючими документами на право власності на такий будинок, а саме: договором дарування житлового будинку та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.03.2003 року, реєстраційний номер: 354001, для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 . За заявою власника житла та на підставі наданих документів, ОСОБА_1 було знято з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою.
Згідно до Інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно № 412566105 від 11.02.2025 відомості щодо обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 на момент подачі заяви ОСОБА_2 (11.02.2025) про зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 були відсутні, в зв`язку з чим підстави для відмови у знятті з місця реєстрації позивача були відсутні.
Як стало відомо із позовної заяви обтяження на вищезазначене житло не було зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Управління не було стороною у справі, в рамках якої накладено арешт на майно, а тому і не могло знати про наявне обтяження.
В управління відсутній законодавчо врегульований обов`язок взаємодії із Єдиним державним реєстром судових рішень, зокрема перевірки наданих документів від заявників до реєстраційних дій. 
Крім того, ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 08.11.2023 по справі № 295/15183/23 до управління не надходила.

Позивач не скористався своїм право подати відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Башинський С.Ф. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представники відповідачів - ОСОБА_2 та Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради заперечували проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.
Представник Департаменту реєстрації Житомирської міської ради в судове засідання не з"явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши представника позивача та представників відповідачів, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку. 

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Судом встановлено, що 27.10.2000 Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.09.2021 №295/11153/21 такий шлюб розірвано (а.с. 8).
Після розірвання шлюбу відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_4 ».
На підставі договору дарування від 21.03.2003, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В., відповідач ОСОБА_8 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 21-22).
Право власності відповідача на вказаний будинок також підтверджується наявними в матеріалах справи інформаційними довідками №412566105 від 11.02.2025, №425580859 від 06.05.2025 (а.с. 17), №468378052 від 16.03.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, а також з позовом про поділ в натурі будинку та домоволодіння.
Так, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2023 №295/6215/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Катюха О.В., Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, в рамках якої позивач просив, серед іншого:
- поновити строк позовної давності для визнання удаваним договору дарування;
- визнати удаваним договір дарування від 21.03.2003 житлового будинку АДРЕСА_1 , який укладено між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В.; 
- визнати спільною сумісною власністю подружжя, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , наступне майно, яке було придбано спільно під час перебування у шлюбі:
- житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 276,6 кв. м.;
- земельну ділянку (кадастровий номер №1810136300:10:020:007), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0551 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, позов задоволено частково.
Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_11 автомобіль «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску, та автомобіль «Nissan Primastar», д.н.з. НОМЕР_3 , 2010 року випуску, в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобілі «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, та «Nissan Primastar» д.н.з. НОМЕР_3 , 2010 року випуску, в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_11 право власності на автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Таке рішення не оскаржувалося сторонами та набрало законної сили 02.06.2023.
Крім цього, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.11.2023 у справі №295/15183/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ в натурі будинку та домоволодіння, вартість якого істотно збільшилася, що є спільною сумісною власністю подружжя, відкрито провадження (а.с. 14-15).
Цією ж ухвалою задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .
Така ухвала була направлена для виконання до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради та отримана адресатом 23.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20).

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. 
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. 
За приписами частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Суд акцентує увагу на тому, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.
У свою чергу, під розпорядженням своїм майном розуміється можливість власника речі визначати його фактичну і юридичну долю.
Визначення фактичної долі речі полягає в можливості зміни її фізичної суті аж до повного знищення. Юридична доля речі може бути визначена шляхом передачі права власності іншій особі або шляхом відмови від права на річ.
Таким чином, право розпорядження реалізується через припинення або обмеження належного суб`єктові права власності, наприклад, продаж, дарування, вчинення заповіту або навіть знищення майна.
Ухвала суду про арешт майна від 08.11.2023 у справі №295/15183/23 не містить вимог, що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі. 
11.02.2025 до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради звернулася власниця будинку АДРЕСА_1 – ОСОБА_9 з відповідними підтверджуючими документами на право власності на даний будинок, а саме: договором дарування житлового будинку та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.03.2003, реєстраційний номер: 354001 для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 . 
За такою заявою та на підставі вказаних документів, ОСОБА_1 було знято з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою.
Листом управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради позивача повідомлено про зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Адвокатським запитом від 06.04.2025 адвокат Башинський С.Ф. в інтересах позивача звертався до заступника начальника управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, в якому просив повідомити на підставі яких документів було знято позивача з реєстрації місця проживання, надавши копію такого документу, запитавши при цьому чому не була врахована при реєстраційній дії ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 08.11.2023 (а.с. 12).
У відповідь на такий адвокатський запит начальник управління повідомив, що для зняття позивача з місця проживання власником житла було надано договір дарування жилого будинку від 21.03.2003, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно жодних обтяжень, в тому числі і накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , немає, ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 08.11.2023 №295/15183/23 до управління не надходила (а.с. 13).
Пунктом 7 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі – Закон) передбачено, що орган реєстрації – це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/ зміну місця проживання особи.
Відповідно до п.п. 11, 12 частини 1 статті 2 Закону: - реєстраційна дія – внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи; 
- реєстрація місця проживання (перебування) особи – внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
Згідно п.п. 1,2 частини 1 статті 18 Закону зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місяця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.
Відповідно до пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 (далі - Порядок) зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування). 
Згідно пункту 41 Порядку посадова особа органу реєстрації з метою перевірки належності особі, що подала заяву для реєстрації місця проживання (перебування), відповідного житла на праві власності чи належності власнику (співвласникам), що надали згоду особі для реєстрації місця проживання (перебування), відповідного житла на праві власності, а також з метою перевірки перебування такого житла в іпотеці або довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань використовує відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до пункту 87 Порядку орган реєстрації відмовляє в декларуванні/ реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли: 1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання); 2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних.
На час вчинення дій щодо припинення реєстрації місця його проживання в будинку Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містив відомостей про обтяження житла( АДРЕСА_1 ), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі.
За таких обставин Управління ведення реєстру територіальної громади, під час вчинення реєстраційної дії про скасування зареєстрованого місця проживання ОСОБА_5 не порушило вимог закону, а ОСОБА_2 , як власник майна скористалась правом встановленим законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно – це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав та є його держателем. 
Керуючись пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. 
Відповідно до статті 27 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні). 
Згідно статті 311 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.
Вимога про визнання дій Департаменту реєстрації Житомирської міської ради щодо невиконанння ухвали Богунського районного суду м.Житомира про забезпечення позову від 08.11.2023 та зобов"язання зареєструвати обтяження не відновить право позивача щодо позбавлення його права на житло.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).         Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.              Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).         Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).        Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.            Отже, обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.          У дані справі, між сторонами виник спір про право володіння і користування позивачем будинком АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що оскільки його місце проживання було зареєстроване в спірному будинку і він тривалий час проживав в ньому, поліпшував вказане майно, тому набув право власності та користування будинком. В результаті протиправних дій відповідачів позивач позбавлений права на житло, вимушений проживати в іншому районі області.     Тлумачення статті 391 ЦК України дає підстави для висновку, що негаторний позов - це вимога власника (особи, яка має речове право на чуже майно) про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником (особою, яка має речове право на чуже майно) права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння.  Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника (особи, яка має речове право на чуже майно), тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування майном.       Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна ( пункт 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 761/5115/17 (провадження № 14-391цс19).          Позивач зазначає, що відповідачі незаконного позбавили його права на житло, тому суд вважає, що у цьому спорі за встановлення права користування позивачем будинком ефективною є вимога про вселення, яка в повній мірі дозволить відновити це право у разі його порушення.            У зв`язку з чим вимоги про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця проживання є неефективним способом захисту відповідного права.        За таких обставин суд відмоляє у задоволенні таких вимог із зазначеної підстави.
Керуючись ст.ст. 12,77, 81, 141, 142, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги представника ОСОБА_1 – адвоката Башинського Станіслава Францовича до ОСОБА_2 , департаменту реєстрації Житомирської міської ради, управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про скасування реєстраційної дії, зобов`язання поновити запис про місце реєстрації і стягнення моральної шкоди – залишити без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації:  АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач: департамент реєстрації Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Бориса Лятошинського, 15-Б, код ЄДРПОУ: 40418650.
Відповідач: управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, майдан ім. С. П. Корольова, 4/2, код ЄДРПОУ: 40392354.

Повний текст рішення складено 08.06.2026.

Суддя  Л.М. Чішман