Справа № 215/2890/26
2-о/212/168/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року місто Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:
головуючого судді – Козлова Д. О.,
при секретарі – Пижик В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Покровська міська рада Донецької області,
за участі заявника – ОСОБА_1 ,
представника заявника – Страх Є. О., -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника, адвокат Страх Є. О., звернувся до суду із даною заявою, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка була власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , з якого 3/4 частки належали особисто ОСОБА_2 , а 1/4 частка належала рідному брату заявника, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого за законом була ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, бо проживала разом із  ОСОБА_3 за однією адресою на день його смерті, але не оформила своїх спадкових прав за життя. Після смерті матері ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. Він, прийшовши на консультацію до приватного нотаріуса, дізнався, що оскільки на день відкриття спадщини ОСОБА_2 через хворобу проживала разом із ним, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК, позивач вважається таким, що прийняв спадщину, тому йому лише подати письмову заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори. Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Донченко В. Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, надавши всі необхідні документи, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки він пропустив шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини, а також не був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, внаслідок чого він змушений звернутись до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Додавав, що він не заявляв про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_2 , яку він через активні бойові дії та похилий вік у серпні 2024 року забрав проживати до себе в АДРЕСА_2 , де постійно проживав разом з нею до дня її смерті. При цьому заявник до 2022 року був зареєстрований у Донецькій області в АДРЕСА_3 , проте після повномасштабного вторгнення РФ до України був вимушений разом зі своєю сім`єю покинути місце свого проживання, переїхавши до АДРЕСА_4 у квітні 2022 року був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Однак в подальшому він підшукав собі нове житло, куди разом із сім`єю переїхав на постійне проживання по АДРЕСА_2 , де мешкає по сьогодні, куди безпосередньо він забрав свою мати, де ОСОБА_2 була взята на облік внутрішньо переміщених осіб. Таким чином просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за однією адресою.
Заявник, ОСОБА_1 , та представник заявника, адвокат Страх Є. О., повністю підтримали у судовому засіданні заявлені вимоги, які просили суд задовольнити.
Представники Покровської міської ради Донецької області у судове засідання не з`явились повторно, надавши заяву з проханням вирішити справу за їх відсутності на підставі вимог чинного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає у даному випадку розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, дійшов висновку про можливість задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог, виходячи з наступного вмотивування.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 28 грудня 2024 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2009, вбачається, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років.
Відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис № 290 від 18 травня 1970 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якого вказана ОСОБА_2 .
Також на підставі свідоцтва про народження, актовий запис № 1643 від 7 грудня 1966 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого вказана ОСОБА_2 .
Однак що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 16 листопада 2021 року Покровським відділом ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 471, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 54 роки.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 10.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Богатовою І. О., реєстр № 1760, ОСОБА_2 є власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_5 років Україні 28, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2013 року.
Також на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Богатовою І. О., реєстр № 1762, ОСОБА_2 є власником 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_5 років Україні 28, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2013 року.
Крім того згідно із свідоцтвом про право на спадщину від 10.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Богатовою І. О., реєстр № 1766, ОСОБА_3 є власником 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_5 років Україні 28, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2013 року.
Також суд вказує, що за довідкою від 02.09.2024 року ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_2 як внутрішньо переміщена особа з місця своєї реєстрації в АДРЕСА_1 .
У свою чергу за довідкою від 14.04.2022 року ОСОБА_1 був зареєстрований в АДРЕСА_4 як внутрішньо переміщена особа з місця своєї реєстрації в АДРЕСА_3 .
Суд встановив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була відкрита 6 березня 2026 року спадкова справа № 26/2026 нотаріусом Донченко В. Л.
За матеріалами оглянутої судом копії спадкової справи № 26/2026, відкритої внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 приватним нотаріусом Донченко В. Л. за заявою ОСОБА_1 , вбачається, що спадкоємцем майна померлого спадкодавця, матері заявника, є лише ОСОБА_1 .
Крім того з матеріалів спадкової справи № 26/2026 вбачається, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була зареєстрована одна в АДРЕСА_6 .
Таким чином постановою від 14 березня 2026 року нотаріусом Донченко В. Л. було відмовлено заявнику, ОСОБА_1 , в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 через пропуск ним строку подання заяви про прийняття спадщини та враховуючи, що він не був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем на момент смерті ОСОБА_2 .
Натомість, за актом від 25 березня 2026 року, складеним сусідами по будинку, підтверджується, що ОСОБА_2 постійно проживала разом із ОСОБА_1 з серпня 2024 року по момент смерті матері заявника ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Також допитані в судовому засіданні свідки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , сусіди заявника, підтвердили суду, що ОСОБА_1 фактично мешкав з родиною з серпня 2022 року по АДРЕСА_2 , будучи внутрішньо переміщеною особою з Донецької області. Так у такій квартирі заявник мешкав із дружиною та двома дітьми. Однак в подальшому до себе в таке житло  ОСОБА_1 забрав з Донецької області також свою матір, ОСОБА_2 , яка мешкала разом із ним постійно по АДРЕСА_2 , починаючи з серпня 2024 року по грудень 2024 року, коли померла від хвороби.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
На підставі ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно із ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року, тощо.
Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові по справі № 212/9157/15-ц від 1 серпня 2018 року.
Отже, судом було встановлено, що шестимісячний строк подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 сплив 28 червня 2025 року.
В той же час, зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги відносно спадщини своєї матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично мешкав разом із нею на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином факт вступу ОСОБА_1 у спадкові права ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини було доведено у судовому засіданні сукупністю досліджених доказів.
Виходячи з переліченого вмотивування, суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом встановлення факту постійного проживання позивача разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 на момент смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Покровська міська рада Донецької області, – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом зі спадкодавцем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 16 червня 2026 року.

Суддя: Д. О. Козлов